Справа № 128/669/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що він сплачує аліменти на свого

малолітнього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

За рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2019 шлюб між позивачем та відповідачем розірваний.

За рішенням Вінницького районного суду Вінницької

області від 05.11.2019 фактичний розмір нарахованих та сплачуваних позивачем аліментів на дитину становить 2905,75 грн. - 3179,75 грн. за період з січня 2021 року до березня 2022 року.

На даний час в позивача змінився сімейний стан: з січня 2020 року він фактично став проживати з ОСОБА_5 та в них народилася спільна дитина -

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, як і її мати, знаходиться на утриманні позивача.

Позивач заробляє гроші за рахунок тимчасових підробіток, офіційно не працює; оскільки він не є громадянином України, йому доводиться три місяці проживати у Республіці Молдова та три місяці в Україні разом із своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що на момент звернення до суду з даним позовом в житті позивача відбулися зміни, він вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання сина.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір стягуваних з нього на користь відповідача аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2019, стягнувши з нього на користь відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття.

На вказану позовну заяву відповідачем було надіслано відзив, згідно якого відповідач позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

З наведених доказів, що містяться в матеріалах справи, які надав сам же позивач, не вказано достатніх підстав, що мали істотний вплив на його матеріальне становище.

Так, ним не надано доказів про розмір витрат, які він несе на утримання матері. Крім того, відсутні будь-які докази, що він проживає однією сім`єю з іншої жінкою. Відсутні докази про істотну зміну його матеріального становища після присудження аліментів.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь- якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Так, позивач вказує, що на його утриманні перебуває малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її мати, його цивільна дружина ОСОБА_5 та те, що його цивільна дружина не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Проте, до позову не додано жодних доказів, які б свідчили про їх спільне проживання, про отримання соціальних допомог.

Крім свідоцтва про народження, що він записаний батьком дитини, інших доказів в матеріалах справи немає.

Доводів та доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища також не надано.

Вона проживає разом з двома неповнолітніми дітьми; спільному синові 5 рочків, і йому необхідне відповідне до його віку харчування, а також догляд.

Крім того, ОСОБА_4 потребує відповідного лікування, так як йому встановлено діагноз: вроджена кіста середостіння, і він має проходити реабілітацію у лікарів, на що нею витрачаються кошти.

Позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, має місячний дохід, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів па утримання сина не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача цивільної дружини та другої дитини, яку він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру.

Розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

На вказаний відзив позивачем надано відповідь, в якій позивач із наведеними у відзиві доводами відповідачки не погоджується у повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Липовецької міської ради Вінницької області від 20.06.2022, він проживає без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 та на його утриманні

знаходиться малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт того, що на його утриманні знаходиться цивільна дружина - ОСОБА_5 , буде підтверджений нею особисто у судовому засіданні.

Позивач вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно забезпечать належний рівень життя дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач додала до відзиву неналежний доказ - довідку Комунального некомерційного підприємства «Вінницький обласний медичний центр реабілітації дітей Вінницької обласної ради», де зазначено, що ніби ОСОБА_4 знаходився у

даному закладі з 08.06., проте не зазначено кінцеву дату його перебування в закладі, не зазначено рік перебування та не зазначено дату видання самої довідки. Тож така довідка не може підтверджувати, що дитина знаходилася на реабілітації.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 07.12.2022 не з`явився, попередньо - 02.08.2022 надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 07.12.2022 не з`явилася. 02.08.2022 надала суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено по справі, заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2019 з ОСОБА_1 , стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно,але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5 - 6).

Згідно довідки старшого державного виконавця Липовецького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально - західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), станом на 31.03.2022 заборгованість позивача по сплаті аліментів становить 3004 грн. 75 коп. (а.с. 9).

З копії свідоцтва про народження (а.с. 8) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_6 , її батьками являються: ОСОБА_1 , громадянин Республіки Молдова, та ОСОБА_5 .

Згідно довідки Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області № 291 від 20.06.2022 (а.с. 34), ОСОБА_1 проживає без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 і най ого утриманні знаходиться малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дитині ОСОБА_4 встановлено діагноз: вроджена кіста середостіння /серединна кіста шиї/ (а.с. 29), гострий лімфаденіт обличчя, голови та шиї (а.с. 30); з 08.06.2022 по 22.06.2022 дитина перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «ВОМЦРД ВОР» (а.с. 41).

Згідно довідки УПСЗ Вінницької РДА № 3688 від 07.07.2022 відповідач ОСОБА_2 в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги не перебуває (а.с. 40).

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги довідку КНП «ВОМЦРД ВОР», надану відповідачем, оскільки вказана довідка не містить точної та повної дати з якого по який період дитина ОСОБА_4 перебувала /перебуває/ в даній установі.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Даніправовідносини регулюються положеннями СК України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 182 СК України, передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» у 2022 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Частиною першою статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів, зокрема, змінився сімейний стан позивача, про що позивачем надано відповідні докази.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Таким чином, обов`язок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України.

При визначені розміру аліментів судом враховано ту обставину, що відповідач є працездатним, на утриманні має малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно її мати - ОСОБА_5 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, а відповідно також перебуває на утриманні позивача, тобто, позивачем надано докази, які вказують на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини у визначеному рішенням суду розмірі.

Обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують доводів позивача.

Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, його стан здоров`я, наявність у позивача малолітньої доньки, яка перебуває на його утриманні, суд дійшов висновку, що слід зменшити розмір аліментів, що сплачує позивач на користь відповідача, а саме: стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним, а є достатнім для забезпечення розумних потреб малолітньої дитини, з огляду на її стан здоров`я.

Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 192 СК України, ст. ст. 4, 10, 76, 247, 264, 265, 268, 273, 280 - 283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2019 року на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , проживаючої в АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати без подальшого виконання виконавчий лист, що перебуває на виконанні в Липовецькому відділі ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально - західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) і був виданий на підставі заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко