441/1273/22 2/441/628/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

08.09.2022 ОСОБА_1 подала до Городоцького районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову і до досягнення повноліття дитиною, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина за минулий час в розмірі 80000 грн. з 01.01.2020 по 31.08.2022 з розрахунку 2500 за кожен місяць. Позов подано з тих підстав, що вона з 16.09.2016 перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 27.12.2019. На сьогодні відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка виховується нею та проживає разом з нею. Відповідач є азартною людиною, захоплюється різного роду іграми, інколи вони з ним зустрічаються, але до дитини він не навідується і допомоги не надає. З нею відповідач не спілкується. Займається продажем фруктів, рівень його доходів їй невідомий, проте він є особою працездатного віку, стан його здоровя відмінний, відтак він може допомагати їй в утриманні спільної дитини.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, 03.10.2022 подала письмову заяву про проведення засідання у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних міркувань.

Судом встановлено, що сторони з 16.09.2016 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 27.12.2019 (цивільна справа № 441/1907/19). Рішення набрало законної сили 10.02.2020 (а.с.3-4). У шлюбі в сторін народилася одна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), який зі слів позивачки проживає разом з нею в на АДРЕСА_1 .

Станом на момент розгляду справи в суді зі слів позивачки ОСОБА_2 працює, за станом здоровя не має протипоказань до фізичної роботи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-Х11 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 і 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину суд враховує її вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), якому за станом здоров`я зі слів позивачки не протипоказана фізична праця, у якого з огляду на відсутність офіційного працевлаштування дохід носить нестабільний характер. Також суд враховує, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з липня 2022 встановлений у розмірі 2744 грн.

З огляду на наведене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

З приводу позовної вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час слід зазначити таке.

Ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами СК України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2ст.191 СК України.

Із врахуванням вищенаведеного, не заслуговують на увагу покликання позивачки на те, що вона не мала можливості раніше звернутись в суд із позовом про стягнення аліментів та що нею вживались заходи для одержання аліментів з відповідача, оскільки такі не підтверджуються жодними доказами. Таким чином, відсутні підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період, у зв`язку з чим така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

З урахуванням часткового задоволених вимог позивачки, яка згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. за подання позовної заяви позивачкою і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

На підставі ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 5, 10, 12, 18, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 )в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Головуюча О.І. Ференц