Справа №336/6363/22
Провадження 2/336/4045/2022
УХВАЛА

23 листопада 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

21.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , саме, квартири загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Заява обґрунтована наступним, 17.11.2020 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної позики № 17/11/20-4. Відповідно до п. 1 договору, Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 263 219,40 грн., що за курсом продажів доларів на день укладення договору еквівалентно 9,252 дол. США.

Згідно Додаткової угоди № 1 строк повернення позики 17.11.2021 року.

Станом на дату звернення до суду відповідач не повернула кошти позивачу в зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду за захистом свої прав.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 18.11.2022 року відповідачу на праві власності належить квартира загальною площею 51.2 кв.м, житловою площею 26,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачу стало відомо, що відповідач має намір продати квартиру, що утруднить виконання рішення, у зв`язку з чим вважає за необхідне звернутися до суду з відповідною заявою про накладення арешту на квартиру.

Про розгляд заяви сторони не повідомлялись, що узгоджується з положенням ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 з наступних підстав.

Частиною 2статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22грудня2006року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси всіх осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Варто зазначити, що подана заява не містить належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду з урахуванням наявного обтяження спірного нерухомого майна.

Посилання заявника на те, що є підстави вважати, що невжиття заходів може призвести до подальшого незаконного відчуження вищевказаного нерухомого майна, як обґрунтування необхідності забезпечення позову, суд не приймає до уваги, як безпідставні, оскільки вони не підкріплені жодними доказами, та за своєю суттю є суб`єктивним припущенням заявника.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-154, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя О.А. Савеленко