Справа № 309/3457/22
Провадження № 2/309/664/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Грицак Я.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки, посилаючись на те, що:

-згідно рішення Хустського районного суду від 12 лютого 2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано;

-від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-згідно рішення Хустського районного суду від 10 лютого 2016 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 750грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 25.11.2015 до досягнення дітьми повноліття;

-рішенням Хустського районного суду від 16 квітня 2018 року був збільшений розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня вступу рішення в законну силу;

-станом на сьогодні матеріальне становище позивачки істотно погіршилося, оскільки розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 , є недостатнім для забезпечення дітей всім необхідним;

-діти сторін подорослішали та потребують більшого матеріального забезпечення;

-з моменту початку війни в Україні істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до нього та з урахуванням вікових особливостей дітей зросли витрати на їх утримання, що достатньо вплинуло на матеріальний стан позивачки;

-окрім цього, з 2018 року збільшилися і витрати на комунальні послуги;

-відповідач повинен виконувати свою частину батьківських обов`язків відносно своїх дітей щодо їх матеріального утримання;

-позивачка вважає, що діти, маючи двох живих, здорових батьків, повинні жити краще, ніж це передбачає прожитковий мінімум, який слугує лише для виживання дітей, а не для їхнього нормального життя та розвитку;

-позивачка зі своєї сторони робить все можливе, і навіть більше;

-відповідач має стабільну роботу, адже постійно виїжджає на сезонні роботи за кордон і повинен робити все можливе, аби покращити рівень життя своїх дій, адже це його конституційний обов`язок;

-на момент звернення позивачки до суду з даним позовом прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становив 2744грн.;

-враховуючи всі існуючі умови відповідач не сплачує навіть мінімальний рекомендований розмір аліментів, хоча зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дітей нарівні з позивачкою;

-окрім цього, з віком потреби дітей зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, забезпечення освітою, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дітей, що є загальновідомими фактами, які не потребують доказуванню;

-відповідач має стабільний дохід, який дає можливість збільшити розмір аліментів на кожну дитину в розмірі по 3500грн.,

звернулася до суду з позовом та просить: збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 3500грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явилися. Представник позивачки ОСОБА_2 подала до суду заяву /а.с.44,103/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність та в відсутність позивачки.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача ОСОБА_6 подала до суду заяву /а.с.62,102/, в якій просила проводити розгляд справи в її відсутності та в відсутності відповідача. Крім того, представник відповідача подала до суду відзив на позов /а.с.59-61/, згідно якого позовні вимоги відповідач не визнав, оскільки вони не підтверджені належними доказами та є необгрунтованими, не відповідають дійсності, є недоведеними та не грунтуються на нормах матеріального права. Позивачка в своєму позові посилається на те, що: її матеріальне становище істотно погіршилося, оскільки розмір аліментів, які стягуються з нього є недостатнім для забезпечення дітей всім необхідним, збільшилися витрати на комунальні послуги та витрати на дітей. Однак з даними твердженнями позивачки він не згідний з наступних підстав:

-з моменту винесення судом рішення про збільшення розміру аліментів, а саме - з 16 квітня 2018 року суттєвих змін у матеріальному стані позивачки не відбулося;

-30 грудня 2016 року вона одружилася з іншим чоловіком ОСОБА_7 та спільно з ним та дітьми проживає у житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1 ;

-у позивачки є заборгованість по оплаті комунальних послуг в будинку, де проживає сім`я позивачки, яка підтверджує той факт, що теперішній чоловік позивачки - ОСОБА_7 не приймає участі в оплаті комунальних послуг, які він також споживає;

-посилання позивачки на те, що у зв`язку з початком війни в Україні істотно зріс рівень споживчих цін та збільшився рівень інфляції є дійсно загальновідомим фактом, однак, відповідно до ст.184 ч.2 СК України: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, збільшення рівня інфляції не є підставою для збільшення розміру аліментів, а є підставою для індексанції розміру аліментів, визначених судом;

-також, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів, відповдно до ст.192 СК України. Даний правовий висновок викладено у Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17;

-відтак, посилання позивачки на зміну споживчих цін та рівня інфляції, збільшення мінімального розміру аліментів не може слугувати підставою для збільшення розміру аліментів;

-крім того, відповідач зазначає, що з моменту винесення останнього рішення суду про зміну розміру аліментів 16 квітня 2018 року його матеріальний стан не покращився, а погіршився, оскільки він одружився з ОСОБА_8 і у них народилася донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-на сьогодні у відповідача на утриманні перебуває неповнолітня дитина та дружина, так як вона ніде не працює, на даний час перебуває у декретній відпустці та здійснює догляд за їхньою дитиною, що істотно вплинуло на його матеріальний стан;

-доводи позивачки про те, що відповідач має стабільний високий дохід та має змогу сплачувати аліменти на кожну дитину по 3500грн. /всього 7000грн./ щомісячно, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено;

-так, дісно, на сьогодні відповідач ОСОБА_3 знаходиться зі своєю сім`єю за кордоном в силу воєнного стану на території України, де йдуть великі витрати на утримання сім`ї, сплату оренди за житло та комунальні послуги;

-відповідач просить суд врахувати те, що його матеріальний стан погіршився і не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 7000грн. на кожну дитину щомісячно, як цього вимагає позивачка;

-до цього часу відповідач регулярно сплачував аліменти на користь позивачки і у нього не виникало заборгованості по їх сплаті. Однак, якщо розмір аліментів буде збільшено, то це може призвести до виникнення заборгованості, оскільки відповідач в такому розмірі та в силу теперішнього свого матеріального та сімейного стану сплачувати їх не зможе;

-враховуючи вищенаведені обставини відповідач вважає, що позивачкою не наведено достатніх підстав для збільшення розміру аліментів, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

16 листопада 2022 року представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 , в якій зазначила, що позивачка вважає, що доводи, які наведені у відзиві, не відповідають фактичним обставинам справи та дійсності, виходячи з наступного:

1.Щодо погіршення матеріального стану відповідача:

-відповідач зазначає, що станом на сьогодні проживає за кордоном, орендує там житло зі своєю дружиною та неповнолітньою дитиною та сплачує комунальні послуги;

-також стверджує, що коштів на проживання та утримання його теперішньої сім`ї йому не вистачає, оскільки заробітна плата, яку він отримує працюючи на фермі по догляду за тваринами є невеликою;

-погіршення його матеріального стану не підтверджено жодними доказами, а саме: не надано суду квитанції по сплаті ним комунальних послуг, не долучено до відзиву копії договору оренди житла;

-крім того, згідно інформації з мережі «Інтернет», - різноробочий на фермі в Чеській Республіці отримує середню заробітну плату в розмірі 30000крон, що еквівалентно 46500грн., що дає йому змогу сплачувати аліменти на утримання дітей по 3500грн. на кожну дитину;

-слід також зазначити, що для сімейних пар, які працюють на фермі в Чеській Республіці надається окрема кімната для проживання.

2.Щодо народження у відповідача доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

-згідно свідоцтва про народження, переклад якого здійснено з чеської на українську мову, у нього ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_10 , мати якої записана « ОСОБА_8 » і він стверджує, що це сприяло погіршенню його матеріального стану;

-вважає, що факт народження дитини у відповідача від іншого шлюбу сам по собі не свідчить про погіршення його матеріального стану в цілому, та не повинно впливати на інтереси дітей, які народжені у нього у першому шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 , які і так позбавлені батьківського піклування;

-відповідач вважає, що у позивачки суттєвих змін у її матеріальному стані не відбулося, проте дане твердження не відповідає дійсності, оскільки ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, забезпечення їх освітою, гармонійний розвиток, відпочинок, є загальновідомими фактами та не потребують доказуванню;

-з того моменту, як присуджено аліменти на дітей /з 2018 року/, діти підросли і витрати на їх утримання значно зросли, у зв`язку з чим матеріальний стан позивачки значно погіршився, а також при збільшенні розміру аліментів необхідно дотримуватися принципу рівності батьків у виконанні обов`язку щодо утримання дітей;

-твердження відповідача про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів не повинні братися до уваги, оскільки матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, витрати на дітей значно зросли, а тому є всі підстави для збільшення розміру аліментів;

-відповідач є молодою, працездатною особою і має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своїх дітей;

-вважає, що поданий позивачкою позов про збільшення розміру аліментів підлягає задоволенню, а сам розмір аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей не є значним, відповідає загальним засадам сімейних відносин: справедливості, розумності та моральності;

-окрім цього, будь-який сімейний спір відносно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини;

-позивачкою надано до суду об`єктивні докази, які підтверджують недостатність грошових коштів, які сплачує відповідач для щомісячного утримання їхніх дітей;

-враховуючи вищенаведені обставини, представник позивачки просить суд врахувати відповідь на відзив при розгляді справи по суті та задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей у повному обсязі.

Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки, представника позивачки, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Хустського районного суду від 12 лютого 2016 року /а.с.13/, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.11-12/.

Рішенням Хустського районного суду від 10 лютого 2016 року з ОСОБА_3 було вирішено стягнути аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 750грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 25 листопада 2015 року, до досягнення дітьми повноліття /а.с.14/.

3 грудня 2016 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 » /а.с.8/.

В подальшому за рішеннями Хустського районного суду від 16 квітня 2018 року розмір стягуваних аліментів з відповідача було збільшено і на теперішній час він сплачує на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1000грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття /а.с.15-17/.

Позивачка має заборгованість за місцем свого проживання по оплаті вартості послуги з розподілу природного газу станом на 4 травня 2022 року в розмірі 2221грн.50коп. /а.с.19/.

Позивачка має заборгованість за місцем свого проживання по оплаті вартості спожитого газу станом на 30 квітня 2022 року в розмірі 10249грн.27коп. /а.с.20/.

Відповідач ОСОБА_3 з 25 січня 2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 /а.с.63/, від якого має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.64-65/.

З 22 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_3 перебуває за межами України /а.с.71/.

Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши надані позивачкою та відповідачем докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позивачка та відповідач надали суду докази про зміну свого сімейного стану /позивачка другий раз вийшла заміж, а відповідач одружився другий раз/, але при цьому, на думку суду, не надали суду ніяких належних та допустимих доказів про зміну свого матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Але при цьому суд враховує те, що, відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Неповнолітнім дітям сторін на теперішній час виповнилося 10 та 17 років, а тому вони мають потреби у достатньому матеріальному забезпеченні. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко не достатнім для дітей відповідного віку. За цих обставин, суд погоджується з тим, що витрати позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей, яким виповнилося 10 та 17 років, є значно вищими, ніж вона їх може забезпечити /харчування, одягання, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку/. А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, як того вимагає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є природними потребами.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено факт погіршення матеріального стану позивача.

Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що:

-відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 1 липня 2022 року 2744грн.;

-в теперішній час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 2744грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів;

-позивачка не надала суду ніяких належних та допустимих доказів поліпшення матеріального стану відповідача до такого стану, щоб він мав можливість сплачувати аліменти по 3500грн. на кожну дитину щомісячно, тобто щомісячно 7000грн. /як вона просить в позовній заяві/,

суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, до якого необхідно їх збільшити, слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 16 квітня 2018 року, та стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі по 2500грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у такому визначеному збільшеному розмірі по 2500грн. щомісячно на кожну дитину, не встановлено.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992грн.40коп., від сплати якого позивачка звільнена.

Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.12, 13, 81, 82, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, ст.192 СК України, Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 /, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 /місце знаходження: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 /, до ОСОБА_3 /місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП, номер та серія паспорта невідомі/ про збільшення розміру аліментів, - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Хустського районного суду від 16 квітня 2018 року, та в подальшому стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2500грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 992грн.40коп..

Повне судове рішення складено 22 листопада 2022 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: Лук`янова О.В.