Справа № 204/6241/22
Провадження № 2/204/1982/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та франшизи, -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до АТ «СК «Мега-Гарант» та ОСОБА_2 із вимогами про стягнення страхового відшкодування та франшизи (а. с. 1-6).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 січня 2022 року на перехресті вул. Новоорловської та вул. Авіаційної у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Chevrolet Cruze, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» згідно із полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР/203894132, який діяв на дату ДТП, та транспортного засобу Volkswagen Golf Variant, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року справа № 205/937/22. В результаті ДТП автомобілю позивача було завдано пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. 21 січня 2022 року представником позивача адвокатом Демарчуком М.В., було направлено на адресу АТ «СК «Мега-Гарант» оригінал заяви про виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та надав весь необхідний пакет документів. Пакет документів отримано останнім 26 січня 2022 року. У встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк страхова компанія не направила свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу. З метою визначення розміру збитку заподіяного позивачу, в результаті пошкодження його автомобіля, представник позивача звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. 11 квітня 2022 року на електронну пошту АТ «СК «Мега-Гарант» направлено рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 24 червня 2022 року на їх адресу було повторно направлено рахунок та постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, відносно ОСОБА_2 . Останній день виплати страхового відшкодування був 26 квітня 2022 року, проте страхове відшкодування виплачено так і не було. 27 червня 2022 року представник позивача звернувся до Національного Банку України із скаргою на дії Страховика. 29 червня 2022 року від страхової компанії надійшов лист, у якому вони прохали повторно надати повний пакет документів стосовно страхової події, яка сталася 18 січня 2022 року. Повний пакет документів повторно направлено на адресу АТ «СК «Мега-Гарант». Станом на дату подання позовної заяви страхове відшкодування не виплачено. Відповідно до висновку експерта Дроздова Ю.В. № 4902/22 від 23 лютого 2022 року, який особисто був присутнім під час огляду пошкодженого транспортного засобу, вартість матеріального збитку (тобто вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля), завданого в результаті пошкодження автомобіля Volkswagen Golf Variant, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 36600 гривень 73 копійки. Розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 34000 гривень 73 копійки, франшиза 2600 гривень. Відповідно до поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/203894132, франшиза складає 2600 гривень. Тому прохає суд стягнути з АТ «СК «Мега-гарант» 34000 гривень 73 копійки страхового відшкодування, та 2120 гривень витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця, що разом складає 36120 гривень 73 копійки, а також із ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2600 гривень разом із судовими витратами, які складаються зі сплати судового збору у сумі 992 гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.

Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 25 жовтня 2022 року (а. с. 63), копія якої надіслана відповідачам 13 вересня 2022 року за вихідним № 16009/22-вих/2/204/1982/22 (а. с. 64), яка отримана відповідачем ОСОБА_2 14 жовтня 2022 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення в матеріалах справи (а. с. 69). 08 листопада 2022 року на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернуто конверт, яким відповідачу АТ «СК «Мега-гарант» надсилалася копія позовної заяви з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 79).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, у якій прохав задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач АТ «СК «Мега-гарант» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 75, 80), причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги щодо стягнення франшизи визнав у повному обсязі (а. с. 84).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 247 ЦПК України, ухвалив рішення.

Судом встановлено, що 18 січня 2022 року на перехресті вул. Новоорловської та вул. Авіаційної у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Chevrolet Cruze, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу Volkswagen Golf Variant, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезазначеного ДТП (а. с. 10).

21 січня 2022 року представник позивача звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» із заявою про страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль Volkswagen Golf Variant, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 7) та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 8 та на звороті), яке отримано останніми 26 січня 2022 року (а. с. 9).

23 лютого 2022 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. складено висновок експерта № 4902/22, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу автомобіль Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 36600 гривень 73 копійки (а. с. 18-45). ОСОБА_1 було сплачено 2120 гривень на користь ФОП ОСОБА_4 за проведення експертизи, підтвердженням чого є квитанція № 0.0..1 від 07 квітня 2022 року (а. с. 46).

Згідно із полісом серії ЕР № 203894132, який 18 січня 2022 року був діючим, сума франшизи становить 2600 гривень (а. с. 17).

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно із вимогами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Отже, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 34000 гривень 73 копійки, та з відповідача ОСОБА_2 франшиза у сумі 2600 гривень.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідно до квитанції № № 0.0..1 від 07 квітня 2022 року позивачем було сплачено 2120 гривень за проведення експертизи № 4902/22 на користь ФОП ОСОБА_4 , а тому вказані грошові кошти підлягають стягненню зі страхової компанії на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно з вимогами ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з вимогами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ОСОБА_1 у даній справі на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 05 серпня 2022 року (а. с. 53-55) надавало Адвокатське бюро «Демарчук Миколи «Центр правового регулювання» в особі керівника Демарчука М.В. Як зазначено п. 1.1.1 додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 05 серпня 2022 року, сторони домовились, що гонорар за надання професійної правничої допомоги складає фіксований розмір та становить 6000 гривень.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Демарчуком М.В. надано акт передачі-приймання виконаних робіт від 08 серпня 2022 року, в рамках виконання умов договору про надання правової допомоги № б/н від 05 серпня 2022 року (а. с. 57) відповідно до якого адвокатом надано, а клієнтом отримано професійну правничу допомогу, а саме: консультація правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно-правових документів та реєстру судових рішень, вивчення та надання правової оцінки письмовим документам наданим адвокату клієнтом (3 години); складання, роздрукування, оформлення позовної заяви по цивільній справі (8 годин); складання, роздрукування клопотання про витребування доказів по справі (3 години); подання документів до суду (1 година). Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 18 серпня 2022 року (а. с. 58), ОСОБА_1 сплачено на користь Адвокатського бюро Демарчук Миколи центру правового врегулювання 6000 гривень за надання правових послуг.

Позивач прохає стягнути з відповідача АТ СК «Мега-Гарант» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень. Оскільки судові витрати розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зважаючи на те, що з відповідача АТ СК «Мега-Гарант» на користь позивача стягується сума 36120 гривень 73 копійок, що складає 93,3 % від ціни позову (38720 гривень 73 копійки), із розрахунку 93,3% від 6000 гривень, зі страхової компанії підлягає стягненню 5598 гривень.

Також позивач прохає стягнути на його користь суму сплаченого судового збору з АТ СК «Мега-Гарант» у сумі 900 гривень та з ОСОБА_2 92 гривні 40 копійок, однак даний розрахунок є невірним.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 66 гривень 46 копійок (6,7 % від сплаченого судового збору), з відповідача АТ СК «Мега-Гарант» на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 925 гривень 94 копійки (93,3 % від сплаченого судового збору).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 279, 354-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8; ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення страхового відшкодування та франшизи задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 73 (сімдесят три) копійки страхового відшкодування та 2120 (дві тисячі сто двадцять) гривень витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця, що разом складає суму 36120 (тридцять шість тисяч сто двадцять) гривень 73 (сімдесят три) копійки.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень.

Стягнути із Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 925 (дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 66 (шістдесят шість) гривень 46 (сорок шість) копійок.

Стягнути із Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5598 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна