Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4409/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Леньо В.В. секретар судового засідання Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей.

Позов обґрунтовує тим, що З 24.11.2007 року і до 25.04.2016 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.

В шлюбі народилось двоє дітей: донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які постійно проживають з батьком та перебувають на повному його утриманні.

Відповідачка самоусунулась від виховання та матеріального забезпечення дітей. Після розірвання шлюбу молодша донька ОСОБА_5 півроку проживала з матір`ю , але потім перейшла жити до батька, де до сьогоднішнього дня разом із старшою сестрою проживають у батька, знаходяться на його повному утриманні.

За всі ці роки відповідачка двічі давала кошти на утримання доньок. Перший раз 1000 гривень і другий раз дала 700 гривень. Інколи купляє речі, але так як вона не займається їхнім вихованням, то не знає їхній розмір, тому діти відмовляються його носити, який інколи є великим або малим. На даний час в провадженні Виноградівського районного суду знаходиться цивільна справа № 299/2097/22 про стягнення аліментів на утримання дітей з відповідачки.

Крім того, між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей. Відповідачка має намір вивезти за кордон. Позивач з таким рішенням дружини не згідний по тій причині, що діти виявили бажання проживати разом з ним і він їх самостійно виховує, матеріально забезпечує, дбає про їхній духовний, фізичний розвиток, їм добре і комфортно з батьком.

Діти навчаються у Буківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. Донька ОСОБА_6 навчається у 9 класі, а донька ОСОБА_5 у 7 класі.

Діти є дисциплінованими учнями, беруть активну участь у житті класі, є спокійними, врівноваженими, добре розвинуті, мають багато друзів, добре навчаються.

Згідно характеристики старости Буківського старостинського округу батько забезпечує всім необхідним доньок для навчання, вони знаходяться постійно на його повному матеріальному забезпеченні , відповідально ставиться до виховання. Матір дитини проживає окремо, участі у житті дітей не приймає.

Діти звикли жити без матері. Відповідач за ними добре доглядає, дівчатка завжди є привітними, охайними, акуратними, доглянутими, дисциплінованими.

Позивач ніколи не заперечував, і в майбутньому не буде заперечувати проти спілкування дітей з матір"ю.

Позивач матеріально забезпечений, займається вирощуванням сільськогосподарської продукції. Має самостійний дохід і постійне місце проживання. Проживає з доньками в будинку батька. Спиртними напоями не зловживає.

Відповідачка офіційно ніде не працює, але їздить за кордон на

заробітки.

Зміна місця проживання дітей може негативно вплинути на їхній психолого-емоційний стан та подальший розвиток. При цьому необхідно врахувати, що позивач має можливість забезпечити їм належні умови проживання, виховання та розвитку.

Вважає, що проживання дітей з батьком відповідає інтересам дітей, оскільки вони до нього дуже прив`язані. Позивач не має наміру чинити перешкоди у їхньому спілкуванні з матір`ю.

З наведених підстав позивач просить визначити місце проживання дітей з ним.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Дидинська Б.М. подада до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримала повністю з наведених вище підстав. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не подала, в судовому засіданні 01.12.2022 року, обставини позову визнала.

Представник третьої особи - органу Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати дану справу та вирішити питання про місце проживання малолітньої дитини без його участі, з врахуванням позиції викладеної у висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення сторонами можливості примирення, наявність малолітніх дітей, їх вік, те, що сторони проживають окремо, фактичні обставини справи, доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що З 24.11.2007 року і до 25.04.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилось двоє дітей: донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що сторони проживають окремо та наміру на збереження сім`ї немають, оскільки подальше їх спільне життя, як подружжя, суперечитиме їх інтересам, а також інтересам їх малолітніх дітей, що має суттєве значення.

Частиною 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За змістом ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як слідує зі змісту ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Матеріали справи вказують на відсутність укладеного між сторонами, які проживають окремо, договору про визначення місця проживання їх спільних дітей.

Як стверджено сторонами та це доводиться висновком органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області № 02-22/2886 від 17.11.2022 року, неповнолітні діти сторін проживаютьє разом з батьком - позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини розглядалось на засіданні комісії та за встановлених обставин, орган опіки та піклування не знайшов підстав заперечувати проти проживання дітей з їх батьком - позивачем у справі, та висновком встановлено, що доцільним буде визначити місце проживання дітей з батьком - позивачем у справі.

З письмових доказів слідує, що позивач є матеріально забезпеченим, по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони.

При вирішенні питань, що торкаються дітей, згідно ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботи відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або ж за судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Та обставина, що позивач має можливість утримувати дітей та підтримувати належні умови їх виховання і розвитку підтверджується матеріалами справи, в тому числі, і висновком органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області.

Отже, з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дітей, а не стосунків батьків, виконання сторонами своїх батьківських обов`язків, віку дітей, їх прихильності до кожного з батьків, можливості батьків щодо створення найліпших умов для виховання, суд, за встановлених обставин, вважає, що саме батько дітей створює належні умови для їх повноцінного виховання та розвитку, дбає про дітей в належний спосіб.

Крім цього, при вирішенні зазначеної вимоги позивача, суд враховує позицію відповідачки, яка не оспорювала обставини які слугували підставою для звернення позивача до суду, а також те, що орган опіки та піклування Виноградівської міської ради надав висновок про доцільність визначення місця проживання спільних дітей сторін з позивачем.

Таким чином, враховуючи інтереси дітей, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, взаємну прихильність батька та дітей, те, що позивач, як люблячий батько опікується дітьми, створює належні умови для їх повноцінного розвитку та виховання, має для цього можливості, тому, виходячи виключно з інтересів дітей, суд вважає за доцільне визначити їх місцем проживання - місце проживання батька - позивача ОСОБА_1 врахувавши ту обставину, що зареєстроване його місце проживання: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11,12, 13, 76-80, 81, 83, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання та виховання дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.12.2022 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо