Справа № 489/7607/21
Провадження №2/489/754/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
30 листопада 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді - Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
Позивач звернувся до суду із позовом, яким просив зменшити розмір аліментів, які стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 за судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 489/3473/21 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частки на 1/6 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2021 до повноліття дитини. Мотивуючи свої вимоги тим, що про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він дізнався з Єдиного порталу державних послуг «Дія». Зазначає, що з урахуванням нинішнього майнового стану, наявністю на його утриманні важкохворої матері, не має можливості сплачувати аліменти у розмірі частки від усіх видів його заробітку, він є заважким для нього та таким, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Вказує, що він перебуває на військовій службі за контрактом у ДП «Військова частина НОМЕР_1 ». У його власності немає нерухомого майна. На даний час він зареєстрований у Чернігівському центрі соціальної адаптації бездомних та безпритульних. Його постановлено на квартирний облік до загальноміської черги за № 4872 та включено до першочергового списку відповідно до ст. ст.. 6, 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учасника бойових дій за № 1607. Крім того, на його утриманні перебуває мати, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою, має захворювання та потребує оперативного втручання, після чого потребуватиме постійного стороннього догляду. Тому, він, на теперішній час, відкладає грошові кошти для проведення матері оперативного втручання, а в подальшому для найму помічника для догляду за матір`ю, оскільки через військову службу та необхідність заробляти кошти, він не матиме можливість самостійно доглядати за матір`ю.
Ухвалою суду від 23.11.2021, позовну заяву прийнято до розгляд, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 11.01.2022, відмовлено у забезпеченні позову.
Ухвалою суду від 15.09.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Сторони у судове засідання не з`явились.
При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду цивільної справи за відсутністю сторін, суд керується тим, що сторонам надавався час на подання заяв по суті справи, клопотань про проведення експертизи, витребування доказів, тощо. Також бере до уваги розгляд справи в порядку загального позовного провадження, відсутність ухвали про визнання явки сторін обов`язковою, тривалість розгляду, належність повідомлення сторін та учасників справи, необхідність дослідження додаткових доказів, окрім тих, що наявні в матеріалах цивільної справи, допиту свідків, тощо.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заперечень щодо заочного розгляду від позивача не надходило, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31 серпня 2021 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ по справі № 489/3473/21 (провадження № 2-н/489/784/21) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2021 до досягнення дитиною повноліття.
Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мороз В.А. від 04.10.2021 відкрито виконавче провадження № 67024056, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2021 до досягнення дитиною повноліття.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки у нього на утриманні знаходиться хвора мати, він не має житла, знаходиться у черзі на отримання квартири. Зазначає, що стягнення аліментів у розмірі частки ставить його у скрутне становище.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалі справи, позивачем не надано доказів на підтвердження зміни (погіршення) його майнового стану після стягнення з нього аліментів на підставі судового наказу від 31.08.2021.
До матеріалів справи долучена виписка по рахунками АТ КБ «Приватбанк», від 16.11.2021, відповідно до якої вбачається рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період з грудня 2020 року по листопад 2021 року.
Вказана виписка по рахункам не є безумовним доказом зміни матеріального стану позивача після стягнення з нього аліментів на підставі судового наказу від 31.08.2021.
Позивачем не долучено до матеріалів справи доказів того, що його мати ОСОБА_6 перебуває на його повному утриманні, не є пенсіонеркою та не отримує пенсії.
Крім того, збирання коштів для подальшого лікування та найму помічника за догляду матері ОСОБА_6 не є належним підтвердженням зміни матеріального стану позивача, а тому не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати інші витрати за рахунок зменшення розміру аліментів.
Також позивачем не доведено зміну його стану здоров`я чи зміну сімейного стану, він є працездатною особою.
Суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, та такими, що не відповідають вимогам матеріального закону, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення матеріального чи сімейного стану, чи здоров`я.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 141, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст судового рішення складено «30» листопада 2022 року.
Суддя Н.О. Рум`янцева