ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» листопада 2022 року

м. Валки

справа № 625/315/21

провадження № 22ц/818/3649/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», представниця позивача Ляшко О. Ю.,

відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломацького районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року в складі судді Лосєва Д.К.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості послуги з розподілу природного газу.

Позовна заява мотивована тим, що Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» є єдиним підприємством, що здійснює розподіл та транспортування природного газу на території Харківської області, в тому числі, і щодо відповідача.

Вказав, що споживачі зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором газорозподільної системи, до якої в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Актом згоди споживача про приєднання до умов цього договору та підтвердження його укладення можуть бути як заява-приєднання до умов договору, так і сплата рахунка Оператора газорозподільної системи, факт споживання природного газу споживачем.

Зазначив, що фактом приєднання побутового споживача - відповідача ОСОБА_1 до умов вказаного договору є забезпечення його домоволодіння природним газом і щомісячне споживання ним певних об`ємів природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу від 24 червня 2016 року, а також часткова сплата рахунків.

Вказав, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання зі своєчасного розрахунку за послуги з розподілу природного газу, у зв`язку з чим за період з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2021 року у нього утворилася заборгованість, яка склала 6 150,22 грн, та не погашена боржником, що підтверджується розшифруванням розрахунку річної замовленої потужності.

У подальшому позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що заборгованість відповідача збільшилась та за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року склала 10 205,28 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь вартість послуги з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року в сумі 10 205,28 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на його користь 10 205,28 грн заборгованості з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року та 2270,00 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі, зокрема, не врахував, що між ним та позивачем не укладався договір розподілу природного газу; заяву-приєднання до умов договору він не підписував. Із розміром нарахувань об`єму спожитого газу він не згодний, адже він не відповідає фактично використаному ним згідно даних лічильника та значно завищений. У довідці про заборгованість не вказано її складові та період нарахування. Заборгованість створена штучно шляхом донарахувань об`ємів спожитого газу. Суд ухвалив рішення за відсутності сторін, попри об`єктивну неможливість його представника прибути у судове засідання, чим його фактично позбавлено можливості подати необхідні клопотання та пояснення, зокрема, щодо підробки його підпису на заяві про приєднання до умов договору розподілу природного газу.

08 листопада 2022 року до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому посилався на те, що ОСОБА_1 не навів жодного належного та допустимого доказу на спростування обставин щодо нарахування суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Натомість Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» долучив до матеріалів справи належні докази, які свідчать про правомірність нарахування відповідачу суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Так, вказав, що фактом приєднання ОСОБА_1 до умов Договору свідчило забезпечення його домоволодіння природним газом, його фізична доставка та цілодобовий доступ об`єкта до газорозподільної системи; підписання заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу від 24 червня 2016 року; часткова сплата рахунків ОСОБА_1 . На виконання пункту 5 глави 3 розподілу VI Кодексу газорозподільних систем, сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкту надіслано на адресу відповідача для підписання, яка підписана та повернута ним до товариства. Цим же пунктом визначено, що у разі незгоди споживача приєднатися до умов договору розподілу природного газу споживач не має право використовувати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора газорозподільної системи письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Однак, відповідна заява про припинення розподілу природного газу на об`єкт відповідача до товариства не надходила. Зазначив, що детальна довідка підтверджує фактичні обсяги спожитого природного газу відповідачем за спірний період, яка сформована виключно за показниками газового лічильника, які передавалися власне відповідачем. Вказав, що за основу розрахунку береться обсяг споживання газу за минулий «газовий рік» (період з початку жовтня до кінця вересня). Цей індивідуальний об`єм використаного природного газу розділяється на 12 рівних частин та помножується на встановлений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг для Оператора газорозподільної системи тариф на послуги з розподілу природного газу ( пункт 6.3 Договору). Таким чином, об`єм спожитого природного газу відповідає фактично використаному згідно даних лічильника газу. Підкреслив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» не є стороною у справі, тому питання щодо нарахування заборгованості за спожитий природний газ не відноситься до предмету спору по даній справі.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не виконано належним чином зобов`язання перед позивачем зі сплати послуг за розподіл природного газу, чим порушено умови договору та норми чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є споживачем послуг розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , номер особового рахунку НОМЕР_1 (а. с. 13, 14, 103).

24 червня 2016 року ОСОБА_1 підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) з Публічним акціонерним товариством «Харківгаз» (а. с. 13, 103 оригінал).

З довідки щодо нарахувань об`ємів споживання природного газу вбачається, що протягом 2018-2019 та 2019-2020 газових років ОСОБА_1 передавав показання лічильника газу. За 2018-2019 газовий рік обсяг газу, приведений до стандартних умов 3418,78 куб м, за 2019-2020 газовий рік 3761,11 куб м (а. с. 56).

З наданих позивачем довідок про розрахунок заборгованості за послуги розподілу природного газу вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, які полягають в своєчасній оплаті надання послуг з розподілу природного газу, у нього утворилася заборгованість перед Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року у розмірі 10 205,28 грн (а. с. 14, 113).

При цьому, ОСОБА_1 частково оплачував надані послуги. Зокрема, у квітні 2020 року сплачено 1408,53 грн, у травні 2020 року 352,14 грн, у червні 2020 року 352,13 грн, у листопаді 2020 року 1595,00 грн, що також підтверджується довідками про розрахунок заборгованості (а. с. 14, 113).

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір № 2498), Типовим договором № 2500, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 ( надалі Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

За змістом статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі, побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема, в якості сировини, а не для перепродажу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі, побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі, споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі, побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі, побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі, побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За змістом пунктів 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити Оператору ГРМ вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, та Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, є публічними і регламентують порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18 та є усталеною у судовій практиці.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Вимогами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року надавав ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу, які повинні бути оплачені.

Отримання відповідачем зазначених послуг підтверджується підписанням ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), фактами передачі ним показань лічильника та часткової оплати наданих послуг.

До доводів відповідача про те, що між ним та позивачем не укладався договір розподілу природного газу; заяву-приєднання до умов договору він не підписував, судова колегія ставиться критично, адже будь-яких доказів цього суду не надано. Оригінал заяви-приєднання, наявний у матеріалах справи, містить підпис ОСОБА_1 , що ним не спростовано. Крім того, відповідач передавав показання лічильника газу та частково оплачував надані йому послуги, чим, окрім підписання заяви, підтверджується їх отримання.

З наданих позивачем довідок про розрахунок заборгованості за послуги розподілу природного газу вбачається, що за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2022 року товариством нараховувалася плата за надані послуги, але відповідачем оплата послуг здійснювалася не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 10 205,28 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з розміром нарахувань об`єму спожитого газу він не згодний, адже він не відповідає фактично використаному ним згідно даних лічильника та значно завищений; в довідці про заборгованість не вказано її складові та період нарахування; заборгованість створена штучно шляхом донарахувань об`ємів спожитого газу, судова колегія вважає безпідставними, адже будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості відповідачем до суду не надано. Як вбачається з довідок про розрахунок заборгованості, наданих позивачем, нарахування оплати послуг за спірний період здійснені у відповідності до тарифів та обсягів споживання газу за газовий рік.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що суд ухвалив рішення за відсутності сторін, попри об`єктивну неможливість його представника прибути у судове засідання, чим його фактично позбавлено можливості подати необхідні клопотання та пояснення, зокрема, щодо не справжності його підпису на заяві про приєднання до умов договору розподілу природного газу, судова колегія вважає неспроможними. Відповідач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи судом. Представник відповідача не надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, доказів поважності причин неможливості прибути до суду. Оригінал заяви про приєднання до договору витребуваний судом та міститься у матеріалах справи. Відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, зокрема, з вказаною заявою, та надати свої пояснення та клопотання у письмовому вигляді або самостійно прибути у судове засідання та заявити клопотання. Отже, доводи ОСОБА_1 про порушення його прав судова колегія відхиляє.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коломацького районного суду Харківської області від 11 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 23 листопада 2022 року.