Справа №751/577/22
Провадження №2/751/640/22
Рішення

Іменем України

16 листопада 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

при секретарі Пилипович А. Я., Савчук М.О.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівертранс»

третя особа - ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша»

представник позивачів Чикилевська Оксана Володимирівна

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертранс», третя особа: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», про відшкодування моральної шкоди,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертранс» про стягнення з відповідача по 250 000,00 грн моральної шкоди кожному, а також понесених судових витрат (а.с.36-43).

Заявлені вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 11.11.2021 ОСОБА_3 , керуючи вантажним сідловим тягачем Mersedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , в щепленні зі спеціалізованим напівпричепом SchmitsSko 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою М-01 Київ Чернігів Нові Яриловичі у напрямку від м. Чернігова до с. Рівнопілля на 164 км вказаної автодороги, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. Смертю чоловіка та батька їм завдано моральної шкоди. Повідомлення про смерть близької людини викликало сильний емоційний стрес. У подальшому їх моральні страждання вилились у почуття безпорадності, емоційної напруги, розгубленості та страху. У зв`язку з чим просили відшкодувати моральну шкоду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 08 лютого 2022 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 10.06.2022 розгляд справи відкладено та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 .

Протокольною ухвалою суду від 07.07.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку із заявою представника відповідача.

Ухвалою суду від 08.08.2022 залучено до участі у розгляді справи, як третю особу, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша».

У судовому засіданні представник позивачів позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову повністю, відповідно до письмових пояснень (а.с.100-105). Зазначає, що Товариство не є безпосереднім заподіювачем шкоди. Водій ОСОБА_3 , який перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Сівертранс», не мав технічної можливості уникнути ДТП і його дії не перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, а отже і відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.282 КК України. Вважає, що розмір відшкодування повинен бути зменшений у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 28.10.2022 по справі оголошено перерву для надання додаткових доказів щодо виплати страхового відшкодування.

Після перерви сторони та їх представники в судове засідання не прибули, від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Треті особи в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені, про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, відповідно до положень ст.223 ЦПК України, ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України після перерви фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

11.11.2021 ОСОБА_3 , керуючи вантажним сідловим тягачем Mersedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , в щепленні зі спеціалізованим напівпричепом SchmitsSko 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою М-01 Київ Чернігів Нові Яриловичі у напрямку від м. Чернігова до с. Рівнопілля на 164 км вказаної автодороги, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП (а.с.15).

По даному факту слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області відкрите кримінальне провадження №0000549 за ознаками ч.2 ст.286 КК України.

31.12.2021 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП України в Чернігівській області у вказаному кримінальному провадженні винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.16-19).

Відповідно до висновку експерта № 1291 від16.12.2021 при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа громадянина ОСОБА_5 виявлений етанол в концентрації 1,4 г/л, що стосовно живої людини може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.46-52 кримінального провадження № 0000594).

ОСОБА_3 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сівертранс», що підтверджується наказом про прийняття на роботу (а.с.99).

Власником вантажного сідлового тягача Mersedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_3 напівпричепу SchmitsSko 24 реєстраційний номер НОМЕР_4 ТОВ «Сівертранс» (а.с.28 кримінального провадження № 0000594).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Перша» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5665641та №АР/5437045(а.с.79- 81).

Позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, а позивач ОСОБА_2 донькою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.20-21).

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі по 30 600,00 грн кожному, які останні отримали 11.02.2022 (а.с.113-114, 126-127).

Відповідно інформації КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 01.02.2022 ОСОБА_1 зверталась за медичною допомогою до лікаря психіатра з 29.12.2021 та потребує підтримуючого лікування (а.с.59).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Відтак, шкода, завдана внаслідок ДТП водієм, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року (справа №760/28302/18-ц, провадження №61-12464св20) та від 2 листопада 2020 року (справа №133/1238/17, провадження №61-19345св19).

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (стаття 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

За змістом частин першої і другої статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено.

У постанові від 31 січня 2019 року у справі № 204/6539/16-ц Верховний Суд зазначив, що зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено ПДР.

Відповідно до п.4.4 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.

У дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 11.11.2021, не було встановлено обставин умислу ОСОБА_5 .

Разом з тим, відповідно до матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 , на момент ДТП, перебував у нетверезому стані, у темну пору був вдягнений у речі темного кольору і без світлоповертальних елементів, що є порушенням п.4.4 ПДР.

У постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №500/2095/15-ц визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Наявність вини заподіювача шкоди не вимагається. А відтак, відсутність вини водія та закриття кримінального провадження відносно нього, в даному випадку відповідача не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам, дітям, а також іншим особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд визначає розмір моральної шкоди в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA).

Смерть рідної людини є не відновлювальною втратою, що спричиняє страждання та хвилювання. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю і спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати лише умовний вираз.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2019 року у справі № 213/4098/18.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Перша». Указана страхова компанія виплатила позивачам по 30 600 грн страхового відшкодування моральної шкоди.

Інший розмір моральної шкоди, яка заподіяна позивачам та визначена грішми, враховуючи наведені вище вимоги Закону, покладається на відповідача.

Позивачі, як найближчі родичі ОСОБА_5 , зазнали тяжких душевних страждань. Вимушені зміни, що відбулися в їхньому житті у зв`язку з трагічною загибеллю чоловіка та батька, є триваючими, їм завдано непоправної шкоди, дружина залишилася без чоловіка, а донька - без батька, що є для них тривалим, тяжким душевним випробуванням.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачів, суд, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань, яких вони зазнали та зазнають внаслідок смерті батька та чоловіка, що є незворотнім, а також з урахуванням необережних дій пішохода ОСОБА_5 , який перебував у нетверезому стані, знехтував правилами дорожнього руху, розміру виплаченого страхового відшкодування, обов`язку відповідача відшкодувати моральну шкоду незалежно від наявності вини, принципів розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 50 000 грн кожному.

З огляду на зазначене, позов підлягає частковому задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до приписів ч.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору звільняються.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1000 грн 00коп (2500х100000/250000).

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Позивачі, крім іншого, просили стягнути на їх користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 5 000 грн.

Правнича допомога позивачам надавалася на підставі договору від 18.01.2022 року, укладеного з адвокатом Чикилевською О.В. (а.с.22,23).

Позивачі сплатили на користь адвоката по5 000 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів від 28.01.2022 (а.с.24-25).

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язана з підготовкою процесуальних документів, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 1 000 грн (5000х50000/250000) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст..23, 1167, 1168, 1187, 1193, 1194 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертранс», третя особа: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертранс» на користь ОСОБА_1 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертранс» на користь ОСОБА_2 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертранс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) грн 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертранс» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) грн 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівертранс» судовий збір у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп на користь ГУК у Черніг.обл/Новозав.р-н/22030101, код отримувача 37972475, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0025742, код класифікації доходів бюджету 22030101.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21.11.2022.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Позивач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівертранс» (місцезнаходження: вул. Михайло-Коцюбинське шосе, буд.1-а/2 м. Чернігів, 14011, ).

Третя особа - ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

Третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» (місцезнаходження: вул. Проскурівська, буд.28 м. Хмельницький Хмельницька область 29013)

Суддя Н. В. Маслюк