Справа № 570/3281/22
Номер провадження 2/570/1024/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

01 вересня 2022 року представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Балагурак Вероніка Василівна звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість у розмірі 2146,74 (долари США), що за курсом 27.09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.08.2018 року складає 58 155,19 грн. за кредитним договором № ROHPAN67520568 від 11 червня 2008 року, яка складається з 2146,74 (долари США) 3% річних від простроченої суми, просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитно-заставний договір № ROHPAN67520568 від 11 червня 2008 року, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 12230, 42 (долари США) на строк до 10.06.2013 р. Оскільки відповідач свої зобов`язання перед банком своєчасно і належно не виконав, позивач вважає, що має право на стягнення 3% річних за увесь строк затримки виконання зобов`язання.

Представник відповідача позов не визнала. Вважає його заявленим після спливу строків позовної давності, відзив на позов не надавала, 13.10.2022 подала до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, просила відмовити в задоволенні позову з причин пропуску строків позовної давності. Подала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник позивача вважає, що ними не були пропущені строки позовної давності, про що подали письмові пояснення (зазначили як відзив на заяву про застосування строків позовної давності).

Відповідач до суду не з`явився. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та доведеність їх доказами, які оцінені судом кожен зокрема та всі разом у сукупності, прийшов до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Суд при розгляді даної справи не надає правову оцінку умов договору, його виконання сторонами, порушенню виконання та наслідків такого, оскільки дані обставини були предметом розгляду у справі № 2-760/11, у якій 19 грудня 2011 року винесено рішення, яке набрало законної сили.

Так, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2011 року у справі № 2-760/11 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави позовні вимоги було задоволено, звернуто стягнення на предмет застави згідно договору застави рухомого майна від 11.06.2008 року - автомобіль марки "ВАЗ", модель: 210994-20, рік випуску 2008, що належить ОСОБА_1 на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ROHPAN67520568 від 11.06.2008 року в розмірі 14061 дол. США 58 центів, що за курсом НБУ від 25.08.2010 року складає 110945 грн. 89 коп., стягнуто судові витрати.

Додатковим рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2013 року звернуто стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Як стверджується у позовній заяві позивачем, що не заперечено відповідачем та підтверджено у заявах, поданих сторонами (заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, поданої представником відповідача та відзиві на заяву про застосування строків позовної давності, поданої представником позивача), рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2011 року у справі № 2-760/11 виконано боржником, що підтверджується постановою відділу Державної виконавчої служби від 06.08.2018 року.

Саме з цього часу основне зобов`язання є виконаним, що не заперечується сторонами.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 року, тобто за період з 11.06.2008 року по 13.08.2010 року, то за період після подання позовної заяви від 01.09.2010 року до фактичної дати виконання відповідно постанови ВДВС від 06.08.2018, тобто за період з 10.09.2010 по 06.08.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 2146, 74 (долари США), а саме 3% річних.

Нормативним обґрунтуванням позовних вимог наводить ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовних вимог щодо стягнення суми інфляційних втрат з урахуванням індексу інфляції позивач не заявляв.

Щодо суми 3% річних, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.09.2010 по 06.08.2018 року підлягає сплаті 2146, 74 долари США 3% річних.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами і є предметом позову у даній справі, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим зобов`язанням є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. А також прийти до висновку, що строком на реалізацію права, наданого даною нормою, є увесь період/час прострочення.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України, а тому при оцінці спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд бере до уваги правові позиції Верховного Суду.

Зокрема, суд застосовує висновки, викладені в пунктах 91-93 Постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, де зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме цими висновками керується суд, обґрунтовуючи виникнення у позивача права на стягнення 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання та період коли у позивача виникло та існувало право на їх стягнення, виходячи з встановлених та доведених в суді обставин справи.

Як зазначає позивач, у нього виникло право вимагати дострокового виконання зобов`язання за Кредитно-заставним договором № ROHPAN67520568 від 11 червня 2008 року (за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 12230, 42 (долари США) на строк до 10.06.2013) з 10.09.2010 - з часу звернення до суду з позовом про дострокове виконання зобов`язання.

Суд не поділяє цього твердження та приходить до висновку, що таке право виникло у позивача після набрання рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2011 року у справі № 2-760/11 законної сили.

Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, однак не у межах періоду, заявленого в позовній заяві, а з часу набрання рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2011 року у справі № 2-760/11 законної сили і до його виконання до 06.08.2018 року.

Вирішуючи питання щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до вимог ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконання проведеним належним чином.

Згідно статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В статті 261 ЦК України вказується, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно частини 5 вказаної статті, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як встановлено судом, у позивача виникло право на стягнення 3% річних (від простроченої суми) у зв`язку з порушенням строку виконання грошового зобов`язання з дня набрання рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2011 року у справі № 2-760/11 законної сили і до дня виконання вказаного рішення 06.08.2018 року відповідно до постановою відділу Державної виконавчої служби від 06.08.2018 року.

Затримка виконання грошового зобов`язання тривала до 06.08.2018 року.

Суд приходить до висновку про те, що за заявленими позовними вимогами перебіг строку позовної давності закінчився 07.08.2021 року.

Позивач звернувся з позовом до суду 01.09.2022 року, чим пропустив строк позовної давності.

13.10.2022 року відповідачем подана заява про сплив строків позовної давності, яка, відповідно до приписів статті 267 ЦК України, є підставою застосування судом наслідків спливу строків позовної давності та відмови в задоволенні позову з спливом строку позовної давності в разі обґрунтованості позовних вимог.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 висловлена позиція про те, що до кожного виду позовних вимог застосовуються окремі строки позовної давності, виходячи з моменту, коли в позивача виникло право вимоги за цією позовною вимогою.

Зокрема, зазначено: «47.У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України)».

Правові позиції Верховного Суду, на які посилається позивач, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц та підтримані у ній висновки Верховного Суду у інших справах, не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки порушення прав позивача щодо невиконання умов Кредитно-заставного договору № ROHPAN67520568 від 11 червня 2008 року не є триваючим, а закінчилося виконанням рішення суду про дострокове виконання кредитно-заставного договору у спосіб, визначений судом за заявою позивача про встановлення способу виконання судового рішення 06.08.2018 р., про що зазначено як у позовній заяві, так і в запереченні відповідача на заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення у зв`язку з спливом строку позовної давності.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (рахунок НОМЕР_1 , , МФО 305299, вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець: АДРЕСА_1 )

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 03 грудня 2022 року.