СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/800/22

пр. № 2/759/2460/22

16 лютого 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Радзівіл А.Б.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у січні 2022 року до Святошинського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що позбавлені права користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач є власником спірної квартири. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 03.10.2019. Відповідач у 2020 році одружилась з ОСОБА_5 та народила сина ОСОБА_4 . Проживає відповідач з сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . З травня 2019 року відповідач не користується спірною квартирою, не проживає в ній, не веде спільного господарства з позивачем, не сплачує жодних платежів по утриманню цієї квартири. На прохання зняти з реєстрації в цій квартирі себе та свою дитину у зв`язку з тим, що вони в ній не проживають та витратах на квартиру участі не приймають, відповідач не погоджується. Перешкод в користуванні квартирою не вчиняється.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні підтримав позицію адвоката, просив позов задовольнити.

Відповідач до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином з відповідним роз`ясненням процесуальних прав на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

Представник третьої особи до суду не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Допитаний, з дозволу батька ОСОБА_1 та за власним бажанням, у судовому засіданні 16.06.2022 неповнолітній свідок ОСОБА_6 , який є сином сторін у справі, дав суду покази, що відповідач проживає з травня 2019 року в квартирі своїх батьків, поруч зі спірною, з іншою сім`єю. В спірній квартирі відповідач з ними не проживає, хоча має свої ключі. Щоразу коли відповідач приходила в спірну квартиру, розпочинався конфлікт з ініціативи відповідача.

Допитаний, з дозволу батька ОСОБА_1 та за власним бажанням, у судовому засіданні 16.06.2022 неповнолітній свідок ОСОБА_7 , який є сином сторін у справі, дав суду покази, що з 2019 року відповідач не проживає в спірній квартирі, оскільки проживає квартирі своїх батьків, поруч зі спірною, з іншою сім`єю. В спірну квартиру приходить раз в місяць щось фотографує та йде, щоразу вчиняє конфлікт.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення сторони позивача, свідків, дослідивши у сукупності та співставленні надані суду докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2019 у справі №759/12149/19 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 27.01.2006, актовий запис №100.

Постановою Київського апеляційного суду від 04.11.2020 у справі №759/12560/19 стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі по 1 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2021 у справі №759/20959/19 позов ОСОБА_1 задоволено, визначено місце проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_1 , які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2021 у справі №759/13265/19 позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено. Ухвалено визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Згідно із витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва №62423795 від 28.05.2021 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28.05.2021 зареєстровані: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 17.01.2022 року відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Святошинської РДА за адресою: АДРЕСА_1 з 17.11.2020 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . ОСОБА_3 з ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2020 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Позивачем долучено квитанції за сплату комунально-житлових послуг за адресою вказаної спірної квартири.

Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки позивач є власником зазначеної квартири, тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності щодо особи, яка не є її співвласником, проте в ній зареєстрована і не проживає більше року без поважних причин, шляхом визнання її такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням.

При вирішенні вказаного спору, суд також зважає на те, що права позивача порушені у контексті статті 8 Конвенції, як власника житлового приміщення, гарантовані також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При вирішенні вказаного спору, суд також зважає, що відповідач вже не є дружиною позивача, має іншу сім"ю, зокрема чоловіка та дитину від іншого чоловіка а саме ОСОБА_4 . Зважає суд і на те, що згідно пояснень дітей відповідача, ОСОБА_3 разом з іншою сім"єю, а саме чоловіком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_4 фактично проживає у своїх батьків, з огляду на що баланс інтересів сторін також дотримано. Таким чином, у даній справі, інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси колишнього члена сім`ї, у якого припинилися правові підстави користування чужим майном, та який, за доводами позивача, забезпечена іншим житловим приміщенням, що нею не спростовано в судовому засіданні.

Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в частині визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою.

В задоволенні позовної вимоги про зняття з реєстрації, суд відмовляє, оскільки в даному випадку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є належними відповідачами, а визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням передбачає і зняття їх з реєстрації за вказаною адресою в силу відповідного закону компетентним органом.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2022 року.

Суддя Коваль О.А.