Постанова

Іменем України

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 171/2004/20

провадження № 61-11164св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3

відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року в складі судді Хоруженко Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 рокуу складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 через адвоката Меланчука І. В. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (далі - АТ «ДТЕК Дніпроенерго») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві.

Позов обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4

17 вересня 2010 року ОСОБА_4 працював начальником зміни цеху подавання палива Виробничого структурного підрозділу Криворізька теплова електростанція Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго» (далі -ВСП Криворізька ТЕС ВАТ «Дніпроенерго»), правонаступником якого є АТ «ДТЕК Дніпроенерго, під час виконання своїх трудових обов`язків, перебуваючи у роторі вагоноперекидача № 1 цеху подавання палива, внаслідок нещасного випадку загинув.

Згідно з актом форми Н - 1 нещасний випадок стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, неналежного виконання своїх трудових обов`язків працівниками відповідача та обумовлена неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

Враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань, переживань, істотність вимушених змін в житті позивача, спричинених смертю батька на виробництві, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, просив відшкодувати моральну шкоду, завдану йому, в розмірі 100 місячних розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 472 300,00 грн (100 х 4 723,00).

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , через адвоката Меланчука І. В. звернувся до суду з позовом до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 .

17 вересня 2010 року ОСОБА_4 під час виконання своїх трудових обов`язків, знаходячись в роторі вагоноперекидача № 1 цеху подавання палива, внаслідок нещасного випадку загинув.

Відповідно до акта форми Н-1, нещасний випадок стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань, переживань, істотність вимушених змін в житті позивача, спричинених смертю батька, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, просив відшкодувати моральну шкоду, завдану йому, в розмірі 100 місячних розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 4 72300,00 грн (100*4 723,00 грн).

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року справи об`єднані у одне провадження.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, 180 000,00 грн, без урахування податків, зборів та інших платежів.

Позов ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , задоволено частково.

Стягнено з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, 180 000,00 грн, без урахування податків, зборів та інших платежів.

В іншій частині позовів відмовлено.

Стягнено з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь держави судовий збір у розмірі 3 600,00 грн.

Задовольнивши позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що смерть ОСОБА_4 настала у зв`язку з незадовільним технічним станом транспортних засобів, а саме через несправний автозчепний пристрій напіввагону № 64545916, який належить Донецькій залізничній колії «Укрзалізниці». Факт смерті батька завдав позивачам ОСОБА_1 та малолітньому ОСОБА_2 моральну шкоду.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , задоволено частково, апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Дніпроенерго» залишено без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року в частині визначення розміру моральної шкоди та судового збору змінено, збільшено розмір моральної шкоди, відшкодованої з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 з 180 000,00 грн до 300 000,00 грн, кожному. Збільшено суму судового збору, стягненого з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь держави, з 3 600,00 грн до 6 000,00 грн. В іншій частині залишено без змін.

Стягнено з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь держави судовий збір у розмірі 9 000,00 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про спричинення позивачам душевних страждань, проте помилився при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на їх користь. Завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, істотність вимушених змін в їх життєвих стосунках, які назавжди втратили турботу та підтримку близької людини, наслідки, що настали, та їх невідворотність, потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Тому справедливою компенсацією моральних страждань, пов`язаних із втратою батька, є стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди на користь кожного з позивачів по 300 000,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2021 року АТ «ДТЕК Дніпроенерго» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року, просило змінити резолютивну частину рішень, зменшити розмір на відшкодування моральної шкоди до 80 000,00 грн на кожного позивача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Суди попередніх інстанцій не врахували, що основною причиною нещасного випадку є дія джерела підвищеної небезпеки та вина самого потерпілого, який порушив вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, тому покладення вини лише на відповідача у визначеному розмірі відшкодування моральної шкоди є безпідставним. Визначений розмір на відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн на кожного позивача, без урахування податків, зборів та інших платежів, є занадто великим та необґрунтований жодним розрахунком. Висновки судів не відповідають обставинам справи.

Суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 439/1213/18-ц, провадження № 61-734св19

Аргументи інших учасників справи

Пояснення на касаційну скаргу ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , подані адвокатом Меланчуком І. В., обґрунтовані тим, що суди правильно застосували норми матеріального права, вирішуючи спір.

Оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають. Оскільки нещасний випадок стався під час виконання ОСОБА_4 трудових обов`язків, а його смерть настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відшкодування з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, розмір якої визначено з врахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У листопаді 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Відповідно до статті 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційне провадження відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та пояснення на неї, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 є синами ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження, серія НОМЕР_1 , від 17 вересня 1996 року № НОМЕР_3, серія НОМЕР_1 , від 08 квітня 2010 року № НОМЕР_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , від 20 вересня НОМЕР_2 .

Смерть ОСОБА_4 настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що підтверджується актом від 26 жовтня 2010 року № 1-2010 форми Н-1 та актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 вересня 2010 року о 22 год 30 хв, у Відкритому акціонерному товаристві «Дніпроенерго» форми Н-5 від 26 жовтня 2010 року (т.1, а. с.11-24).

Відповідно до акта від 26 жовтня 2010 року № 1-2010 форми Н-1 та акта від 26 жовтня 2010 року форми Н-5 визнано винними осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці: посадову особу Зеленодольського підприємства промислового транспорту «Укрзалізниці», заступника начальника цеху подавання палива ВСП Криворізька ТЕС ВАТ «Дніпроенерго» Орлова О. Й., начальника зміни цеху подавання паливаВСП Криворізька ТЕС ВАТ «Дніпроенерго» Кеврика О. М., машиніста вагоноперекидача цеху подавання паливаВСП Криворізька ТЕС ВАТ «Дніпроенерго» Цоглу М. М .

Суд першої інстанції встановив, що нещасний випадок з ОСОБА_4 стався на робочому місці під час виконання ним трудових обов`язків, що призвів до його смерті.

Нещасний випадок визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом, про що складено акт форми Н-1 від 26 жовтня 2010 року та акт форми Н-5 від 26 жовтня 2010 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17 вересня 2010 року о 22 год 30 хв у «ДТЕК Дніпроенерго», який відповідач не оскаржив.

Мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі - ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи на виробництві.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року в позові відмовлено (т.1., а. с. 50-52).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2012 року рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року скасовано в частині відмови у позові до ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту». Стягнуто з ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди (а. с. 47-49 т.1).

Рішеннями встановлено факт сплати благодійної допомоги сім`ї ОСОБА_4 у розмірі 250 000,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2013 року касаційні скарги ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та ОСОБА_3 відхилено. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2012 року залишене без змін (т.1, а. с.44-46).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктами 1, 3 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України)

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 439/1218/18, провадження № 61-11853св19 та від 17 червня 2020 року у справі № 439/1213/18-ц, провадження № 61-8734св19, на які послався заявник у касаційній скарзі.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Частково задовольнивши позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача як власника джерела підвищеної небезпеки обов`язку відшкодувати позивачам моральну шкоду, завданої смертю ОСОБА_4 , факт завдання моральної шкоди позивачам у зв`язку з передчасною втратою близької людини підтверджений, позивачі переживають душевні та психологічні страждання, позбавлені можливості отримувати від батька піклування та матеріальну допомогу, що спричинить порушення їх нормального життя.

Верховний Суд виходить з того, що суд визначає розмір моральної шкоди в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суди попередніх інстанції з`ясували вину відповідачів та ОСОБА_4 , надали оцінку цьому факту, дійшовши висновку, що наявність вини батька позивачів у настанні нещасного випадку не може бути підставою відмови у позові про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві.

Збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди на користь кожного з позивачів, суд апеляційної інстанції виходив з того, що неможливо встановити ціну людського життя, немає конкретних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, її розмір може мати умовний вираз.

Дійшовши висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано занизив розмір на відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції змінивши рішення суду першої інстанції, обґрунтовано взяв до уваги вік позивачів, одному з них на день смерті батька виповнилося п`ять місяців, інший мав вразливий підлітковий вік, ступінь вини відповідача щодо настання нещасного випадку на виробництві, характер і тривалість моральних страждань позивачів, які є довічними.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Верховний Суд, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що ураховуючи ступінь вини відповідача в настанні нещасного випадку внаслідок, якого загинув батько позивачів, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачів, які є довічними, враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який мають позивачі від загибелі батька, характер немайнових витрат дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зміни визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачів, та збільшення його до 300 000 грн на кожного, що відповідає вимогам розумності і справедливості.

Як на підставу касаційного оскарження АТ «ДТЕК Дніпроенерго» посилалося на неврахування судом апеляційної інстанціївисновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 439/1213/18-ц, провадження № 61- 8734св19.

Щодо визначення подібності правовідносин, то Верховний Суд враховує правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 439/1213/18-ц, провадження № 61- 8734св19,оскільки у цій справі і справі, що переглядається, правовідносини є подібними, проте суди встановили різні обставини справи.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями у справі, необхідності переоцінки доказів у справі, проте встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до статей 77-80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко