Справа № 559/1123/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа №559/1123/21

учасники справи: позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на його користь 36370 грн боргу за договором позики.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 серпня 2020 року було вчинено договір позики, згідно якого відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 53300 грн, що підтверджується наданою відповідачем розпискою. За домовленістю сторін відповідач зобов`зався повертати кошти рівними частинами не менше 2500 гривень кожні 15 днів. Боржник свої зобов`язання перед кредитором по розписці виконав частково, повернув 16930 грн, внаслідок чого за боржником станом на 26 травня 2021 року обліковується заборгованість в розмірі 30570 грн. Загальна заборгованість боржника перед кредитором за розпискою, з врахуванням заборгованості строк сплати якої не настав становить 36370 гривень.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22 липня 2021 року з викликом сторін.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 серпня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу передано до Рівненського міського суду Рівненської області за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року справу №559/1123/21 розподілено судді Галінській В.В.

Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04 листопада 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.

Ухвалою суду від 11 липня 2022 року визнано явку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання - обов"язковою.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю, просили позов задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає з підстав неукладання договору позики та неотримання грошових коштів. Вказав, договір позики у формі розписки є нікчемним, оскільки не містить таких істотних умов як дата укладення договору, дата отримання коштів та умови їх повернення. Окрім того, розписка містить розбіжності, що ставлять під сумнів її грошову природу, момент виникнення зобов"язань за даною розпискою неможливо встановити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 06 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 позику у розмірі 53300 гривень, яку зобов"язався повертати рівними частинами не менше 2500 гривень кожні 15 днів починаючи з 06.08.2020 року.

У розписці зазначено про отримання позивачем 06.08.2020 року 2500 гривень, 21.08.2020 року 3000 гривень, 03.09.2020 року 4500 гривень, 17.09. 2020 року 6930 гривень.

Таким чином, відповідачем повернуто 16930 гривень.

Надалі, як зазначив позивач, у визначені розпискою строки ОСОБА_2 борг не повертав.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 дав покази про те, що він є директором та власником ПП " ОСОБА_5 ", ОСОБА_2 працював у нього. У зв`язку з народженням у відповідача дитини, він звернувся з проханням позичити йому кошти. 06.08.2020 року ОСОБА_2 написав розписку про отримання у борг коштів, того ж дня ввечері повернув 2500 грн. Віддавав згідно розписки лише чотири рази, потім звільнився з роботи, оскільки мав намір їхати за кордон, погашати борг припинив. Позивач вказав, що йому відомо про ДТП, яке сталось 16.08.2020 року із ОСОБА_2 , проте це не має жодного відношення до отримання ним коштів у борг. Про те, чи перебував 21.08.2020 року ОСОБА_2 у лікарні йому нічого не відомо, кошти у цей день в розмірі 6930 грн. відповідач йому повертав. Окрім того, зазначив, що робив власноручно відмітку у розписці щоразу, коли ОСОБА_2 повертав кошти.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 53300 підтверджується розпискою, за якою ОСОБА_2 зобов`язувався повертати борг рівними частинами не менше 2500 грн. кожні 15 днів, однак не виконав умов договору та не повернув суму позики позикодавцеві.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що внаслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов"язань утворився борг у відповідача перед позивачем.

Відповідно до ч.1 - 4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу на спростування зазначених позивачем у позові обставин, в судове засідання не з"явився, своїх пояснень по суті позову не надав, а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 36370,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 28 листопада 2022 року.

Суддя -