Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/983/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 грудня 2022 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без проведення повної технічної фіксації судового засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

26 жовтня 2022 року представник позивача адвокат Чумарний А.І. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою в АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 69,7 кв. м., житловою площею - 33,8 кв.м.), «Б» - сараю, «б» - навісу, «В» - гаражу, «Г» - вбиральні, «Д» - погрібу, «Ж» - сараю, № 1 - огорожі, № 2 - воріт, № 3 - огорожі, № 4 - вигрібної ями, № 5 - колодязю, І -вимощення.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до виписки з погосподарської книги за період з 1991 по 1995 роки, в господарстві за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що розташоване по АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 року була зареєстрована та проживала мати позивача, голова ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки в будинку за вказаною вище адресою проживала та була зареєстрована станом на 15.04.1991 року одна особа, мати позивача, яка не менше трьох років до 15.04.1991 року приймала участь працею та коштами у розбудові господарства двору та не втратила право на частку у ньому, домогосподарство належало їй відповідно до правил п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача ОСОБА_2 померла. На час смерті ОСОБА_2 на праві власності їй належав вищевказаний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

З метою переоформлення спадщини, позивач, як спадкоємець першої черги за законом вчасно звернувся до Гребінківської державної нотаріальної контори. Втім, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок нотаріус йому відмовила. Свої дії мотивувала тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Іншими спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є її чоловік ОСОБА_3 (батько позивача) та її син ОСОБА_4 (рідний брат позивача), які відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, шляхом написання відповідних заяв до нотаріуса.

Оскільки нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, він вимушений звернутися за захистом порушеного, невизнаного права з даним позовом до суду.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 28.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено підготовче засідання на 23.11.2022 року о 09 год. 00 хв. Витребувано з Гребінківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21-23).

14.11.2022 року на виконання ухвали суду від 28.10.2022 року Гребінківською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.30-49).

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 23.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 07.12.2022 року на 08 год 30 хв. (а.с.54,55).

07.12.2022 року у судове засідання позивач та його представник адвокат Чумарний А.І. не з`явилися вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість представником позивача через канцелярію суду подано заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. (а.с.50).

Представник відповідача Гребінківської міської ради Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явився, натомість надійшла заява про розгляд справи без присутності представника, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. (а.с.58,59).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчить відповідне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданого Майорщинською сільською радою Гребінківського району Полтавської області від 03.05.1985 року, актовий запис №5 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Майорщина Гребінківського району Полтавської області померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Гребінківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Суми) 09.11.2021 року, актовий запис №368 (а.с.9).

На час смерті ОСОБА_2 на праві власності належав будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою в АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 69,7 кв. м., житловою площею - 33,8 кв.м.), «Б» - сараю, «б» - навісу, «В» - гаражу, «Г» - вбиральні, «Д» - погрібу, «Ж» - сараю, № 1 - огорожі, № 2 - воріт, № 3 - огорожі, № 4 - вигрібної ями, № 5 - колодязю, І -вимощення.

Із виписки з погосподарських книг по с. Майорщина (погосподарська книга №3 особовий рахунок № НОМЕР_1 ), за період з 1991 по 1995 роки, в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , значиться голова домогосподарства та власник ОСОБА_2 (а.с.16).

Згідно довідки про підтвердження поштової адреси від 21.09.2022 року №03-16/7-161, виданої виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області, про те що домоволодіння, згідно з погосподарською книгою №02 на 2016-2023 роки, числиться за ОСОБА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Із матеріалів справи вбачається, що станом на 27.09.2022 року ФОП ОСОБА_5 , виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 69,7 кв. м., житловою площею - 33,8 кв.м.), «Б» - сараю, «б» - навісу, «В» - гаражу, «Г» - вбиральні, «Д» - погрібу, «Ж» - сараю, № 1 - огорожі, № 2 - воріт, № 3 - огорожі, № 4 - вигрібної ями, № 5 - колодязю, І -вимощення. (а.с.10-12).

Із довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 22.09.2022 року №1014, що станом на 29.12.2012 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» не зареєстроване (а.с.13).

Відповідно до Інформаційної довідки ФОП ОСОБА_5 від 27.09.2022 року №1793, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано та складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 69,7 кв. м., житловою площею - 33,8 кв.м.), «Б» - сараю, «б» - навісу, «В» - гаражу, «Г» - вбиральні, «Д» - погрібу, «Ж» - сараю, № 1 - огорожі, № 2 - воріт, № 3 - огорожі, № 4 - вигрібної ями, № 5 - колодязю, І -вимощення. Всі будівлі побудовані до 05.08.1992 року. Не потребує дозволу на виконання будівельних робіт, згідно Постанови КМУ від 07.06.2017 р. «про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняття в експлуатацію (а.с.13 зворот).

Згідно звіту про незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна «житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами», що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , проведеної ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім», ринкова вартість об`єкту оцінки становить 53 844 рн. (а.с.14,15).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2022 року, яка видана в.о. завідувачем Гребінківської ДНК, вбачається, що спадкова справа до майна померлого(ї) ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2 , заведена в Гребінківській ДНК за №97/2022 рік, відповідно до матеріалів спадкової справи, заяву про прийняття спадщини подав син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяви про відмову від прийняття спадщини подали: чоловік померлої ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , ро інших спадкоємців які б могли прийняти спадщину чи відмовитися від неї не відомо.

Так, як у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 , відмовлено (а.с.18).

Із матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2 , що заведена в Гребінківській ДНК за №97/2022 рік, вбачається, що 29.09.2022 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,1507 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Майорщинська сільська рада Лубенського району Полтавської області, та належала померлій на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ПЛ № 175749 виданого 21.06.2006 р. Гребінківською РДА Полтавської області (а.с.47).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За приписами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

За нормою ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до вимог статей 123 і 126 ЦК УРСР (редакції 1963 року) та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 10 постанови N 3 від 2 березня 1973 р. "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст. 123 Цивільного кодексу. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон). Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Таким чином, реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач, який прийняв спадщину після смерті своєї матері, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою в АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 69,7 кв. м., житловою площею - 33,8 кв.м.), «Б» - сараю, «б» - навісу, «В» - гаражу, «Г» - вбиральні, «Д» - погрібу, «Ж» - сараю, № 1 - огорожі, № 2 - воріт, № 3 - огорожі, № 4 - вигрібної ями, № 5 - колодязю, І -вимощення.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Гребінківської міської рада Полтавської області, , (адреса: 37400, м. Гребінка, Лубенський район, Полтавська область вул. Ярослава Мудрого, 35).

Суддя М. О. Вітківський