справа № 492/1181/21
провадження № 2/492/167/22
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2022 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстровано шлюб та вони мають спільну неповнолітню дитину, яка проживає разом з позивачкою. В свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати дитину, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, в той час як є фізично здоровою особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, у зв`язку з чим звернулась до суду із зазначеною позовною заявою.

До суду від відповідача надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги позивачки визнав частково, посилаючись на те що, дійсно відповідач та позивачка мають спільну дитину. Законодавцем врегульована та рекомендована частка від офіційного доходу платника аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просив визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільної дитини у вказаному розмірі.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, але до суду від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та позивачки, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але до суду від відповідача надійшла письмова заява, в якій просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, просив прийняти рішення згідно поданого відзиву.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батька утримувати неповнолітню дитину, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 серпня 2017 року, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, між ОСОБА_1 (а.с. 18, 19, 20), позивачкою по справі та ОСОБА_2 (а.с. 21, 63), відповідачем по справі, зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 97 (а.с. 3).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26 лютого 2019 року, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, неповнолітня дитина ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком зазначений ОСОБА_2 , відповідач по справі, матір`ю ОСОБА_1 , позивачка по справі (а.с. 6).

Відповідно до довідок № 1023 від 14 вересня 2021 року, № 1064 від 20 жовтня 2021 року, виданих Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради Одеської області, дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , позивачкою по справі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8).

Як вбачається з довідки № 18 від 21 жовтня 2021 року, виданої Виноградівським закладом дошкільної освіти ясла-садок «Буратіно» Арцизької міської ради, дитину ОСОБА_4 до закладу приводить та забирає мати ОСОБА_1 , позивачка по справі, вона оплачує його харчування (а.с. 9).

Згідно довідки від 23 вересня 2019 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Арцизької міської ради», стан здоров`я дитини задовільний, на «Д» обліку не перебуває (а.с. 10).

Відповідно до довідки № 42 від 21 вересня 2021 року, виданої Виноградівським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів зі структурним підрозділом дошкільної освіти Арцизької міської ради, ОСОБА_2 , відповідач по справі, працевлаштований та отримує дохід, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, наданої Головним управлінням ДПС в Одеській області (а.с. 12, 13, 42-43).

Стан здоров`я дитини та відповідача задовільні.

Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Оцінюючи вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 79, 80, 82 ЦПК України вважає, що зазначені докази є належними, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати свою дитину є безумовним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються також у частці від доходу її матері, батька.

Згідно роз`яснень, що викладені в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , про що зазначила в позовній заяві позивачка та не заперечував відповідач, і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню і суд приймає його.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що відповідач проживає з дитиною окремо, зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину, яка проживає разом з матір`ю до досягнення нею повноліття в розмірі, визначеному судом.

Суд вважає необхідним стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, а не тільки з заробітної плати, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Судом встановлено, що відповідач згідно довідки № 42 від 21 вересня 2021 року, виданої Виноградівським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів зі структурним підрозділом дошкільної освіти Арцизької міської ради, офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, не заперечує проти сплати аліментів, то при вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на утримання дітей необхідно застосувати дію ст. 183 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 01 листопада 2021 року.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги стан здоров`я і матеріальне становище дитини, обов`язок батька дитини утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, незгоду відповідача на виплату аліментів на утримання дитини в зазначеному позивачкою розмірі, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви.

Суд не приймає до уваги долучений позивачкою письмовий доказ: довідку № 68 від 18 жовтня 2021 року, видану Відділом освіти, молоді та спорту Арцизької міської ради (а.с. 11), оскільки зазначений документ відповідно до ст. 182 СК України не підпадає під обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Аналізуючи вищезазначені норми права, з`ясовуючи встановлені судом обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки та якими доказами вони підтверджуються, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.

Беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду з зазначеним позовом 01 листопада 2021 року, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

На підставі ст. ст. 141, 180-183, 191, СК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 15, 76-82, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 )на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 01 листопада 2021 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.