Ухвала

15 червня 2022 року

м. Київ

справа № 759/10030/18

провадження № 61-6096св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н. І. про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду із позовом до

ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної

в м. Києві державної адміністрації, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання спадкового майна (квартири) особистою власністю спадкодавця.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її сестра ОСОБА_4 , яка з 25 квітня 1990 року перебувала

у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . У шлюбі ОСОБА_4 народила двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2009 року ОСОБА_4 хворіла на онкологічне захворювання, а відповідач самоусунувся від догляду та допомоги тяжкохворій дружині, покинув сім`ю в безпорадному стані.

У період шлюбу, а саме 23 лютого 1999 року, ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 . Указана квартира була придбана померлою ОСОБА_4 за її особисті кошти, отримані від підприємницької діяльності у 1999 році, померла працювала на декількох роботах, при цьому її чоловік майже не працював та до 2013 року перебував на її повному утриманні.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня

2016 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року відповідача усунуто

від права на спадкування за законом після ОСОБА_4 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на те, що розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 10 лютого 2017 року № 80 її призначено опікуном малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

та покладено відповідальність за збереження житла, де зареєстрована малолітня, просила визнати спадкове майно - квартиру

АДРЕСА_1 , особистою власністю спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня

2019 року у складі судді Шум Л. М., з урахуванням ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задоволено частково.

Визнано спадкове майно, а саме квартиру

АДРЕСА_1 , особистою власністю ОСОБА_4 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року змінено, шляхом виключення з її мотивувальної частини посилання суду на придбання квартири АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність та за спільні кошти подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого

2020 року залишено без змін.

У жовтні 2021 року державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Фещук Н. І. подала до Верховного Суду заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року, в якій просила роз`яснити, чи є квартира АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_4 , чи є сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заява мотивована тим, що кожна із сторін, тобто спадкоємці померлої ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_3 неоднаково тлумачать постанову Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року, кожен на свою користь, зокрема щодо належності квартира АДРЕСА_1 до особистої власності ОСОБА_4 чи належності цього майна до сумісної власності подружжя.

Заява про роз`яснення судового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі

№ 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі

№ 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

За змістом статті 271 ЦПК України при здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Переглядаючи справу у касаційному порядку за касаційною скаргою ОСОБА_1 , Верховний Суд виходив з того, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим чи визнання майна особистою приватною власністю померлого не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду, який, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах ОСОБА_2 , дійшов висновку, що вимоги позивачки про визнання майна особистою приватною власністю померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не відповідають визначеному статтею 16 ЦК України способу захисту

та є неефективними.

При цьому зазначено, що позивачка не позбавлена права на захист спадкових прав малолітньої ОСОБА_2 шляхом подання позову про визнання за нею права власності у порядку спадкування на належне спадкодавцю майно.

Разом з тим Верховний Суд не погодився з висновками апеляційного суду про встановлення преюдиційних обставин щодо придбання спірної квартири подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність та за спільні кошти.

Такі обставини встановлені апеляційним судом на підставі нового доказу (копія свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 ), який було прийнято під час апеляційного розгляду справи за відсутності виняткових обставин, передбачених частиною третьою статті 367 ЦПК України, що є порушенням норм процесуального права та свідчить про невідповідність оскаржуваного судового рішення апеляційного суду в зазначеній частині принципам законності та обґрунтованості.

Установивши, що за наслідками апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з неналежним способом захисту, Верховний Суд змінив постанову апеляційного суду шляхом виключення з її мотивувальної частини посилання на придбання квартири АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність та за спільні кошти подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Постанова Верховного Суду, яку просить роз`яснити державний нотаріус, є зрозумілою та не допускає кількох варіантів тлумачення, у ній викладено мотиви, наведено висновок з посиланням на відповідні норми права, який є зрозумілим.

Аналіз заяви про роз`яснення постанови Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року свідчить, що вона стосується роз`яснення мотивів прийнятої постанови, та спрямована на встановлення обставин належності квартири АДРЕСА_1 до особистої власності ОСОБА_4 чи віднесення цього майна до сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Такі обставини не підлягають встановленню у спосіб роз`яснення судового рішення.

За своїм змістом заява про роз`яснення судового рішення фактично зводиться до з`ясування судом обставин справи, оцінки доказів та роз`яснення мотивів ухваленого судового рішення, що не грунтується на положеннях статті 271 ЦПК України.

З огляду на викладене заява про роз`яснення постанови Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н. І. про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 жовтня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк