ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3555/22
провадження № 2/753/4404/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач АТ КБ "Приватбанк" вказав, що 26 жовтня 2011 року шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, між ним та банком було укладено кредитний договір. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 27 січня 2022 року становить 35 319, 88 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2022 року цивільну справу № 753/3555/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 20 квітня 2022 року.

21 квітня 2022 року судом було надіслано запит до Департаменту з питань реєстрації Київської міської адміністрації щодо місця реєстрації позивача та відповідача.

29 квітня 2022 року до суду надійшла відповідь Департаменту з питань реєстрації КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Дана інформація була передана судді 11 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 12 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу ОСОБА_1 надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач отримав вказане поштове відправлення (ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками) 23 травня 2022 року, що підтверджується розпискою на повідомленні про вручення поштового відправлення.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Також сторони не подали заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін. Позивач у позовній заяві вказував про можливість розгляду справи за відсутності його представника у спрощеному провадженні без повідомлення сторін.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, приходить до наступного висновку.

АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що відповідач 26 жовтня 2011 року підписав заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у виді кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 27 січня 2022 року борг відповідача перед позивачем становить 35 319, 88 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28501, 84 грн, заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6818, 04 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2011 року ОСОБА_1 (відповідач у справі) підписала анкету-заяву «Про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» (а.с. 18).

З позиції позивача, підписавши заяву, відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщенні на сайті Банку www.privatbank.ua), тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Відповідач підтвердив своє волевиявлення щодо приєднання до Умов.

Відповідно до довідки банку відповідачу надавались кредитні картки: НОМЕР_1 від 12 липня 2014 року, термін дії до січня 2018 року та НОМЕР_2 від 04 грудня 2017 року, термін дії до листопада 2021 року (а.с. 16).

Згідно із довідкою про зміну умов кредитування старт карткового рахунку почався 12 липня 2014 року, відповідачем неодноразово збільшувався та зменшувався кредитний ліміт та станом на 31 березня 2021 року кредитний ліміт був установлений на рівні 0 грн (а.с.17).

Анкета-заява містить анкетні дані, контактну інформацію та підпис відповідача ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно із частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимогами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами першою, другою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором станом на 27 січня 2022 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк" розміщені на сайті та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк" (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк" та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. До того ж позивачем не надано суду доказів того, що відповідачу була видана кредитна картка "Універсальна", а підписана анкета-заява не містить відповідної інформації.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15).

У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк", що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ "Приватбанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк" у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком, а також розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 27 січня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за тілом кредиту становить - 35319,88 грн.

На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач подав до суду тільки розрахунок заборгованості, який підписаний представником банку.

Поряд з цим, з наданого суду розрахунку заборгованості неможливо встановити, коли відповідачу був наданий кредит, у якому розмірі, які операції здійснювалися відповідачем за допомогою платіжної картки та чи здійснювались вони взагалі, тобто чи користувався фактично відповідач кредитними коштами.

У позовній заяві зазначено, що позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором. Проте анкета-заява не містить жодних даних щодо розміру кредиту, який надається відповідачу. Інших доказів на підтвердження розміру кредиту, який був визначений за домовленістю сторін, до позовної заяви не долучено.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Разом з цим, суду позивачем не була надана виписка по рахунку, відкритому на ім`я відповідача, що позбавляє можливості суд належним чином перевірити видачу банком відповідачу кредитних коштів, розмір таких кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення/не внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості.

Не містить укладений у вигляді заяви-анкети кредитний договір від 26 жовтня 2011 б/н, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним).

Суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно із статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів, розміру таких кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81,141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23 червня 2022 року.

Суддя К.В. Шаповалова