П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.,

за участі секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатскої області від 30 липня 2015 року (головуючий суддя Данко В.Й.) у справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрім» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про припинення виконання зобов`язання по договору, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що згідно укладеного між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 кредитного договору від 26.06.2007 № 06/1046К-07 останній отримав кредит у розмірі 370 тис. доларів США зі сплатою 11,95% річних кінцевим строком до 25.06.2029.

Для забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 26.06.2007 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 06/1047П-07.

Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 05.09.2014 має заборгованість у розмірі 3 554 173,89 грн., з яких 221 483,47грн. прострочена заборгованість по сумі кредиту, 2 847 652,67 грн. заборгованість по сумі кредиту, 429 584,07 грн. нараховані відсотки, 55 453,69 грн. пеня.

08.05.2015 позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 30.04.2015 у розмірі 323 201,38 доларів США, з яких 29588,35 доларів США прострочена заборгованість по сумі кредиту; 219983,361 доларів США заборгованість по сумі кредиту; 56830,39 доларів США відсотки; 16799,03 доларів США пеня.

У травні 2015 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , подав зустрічний позов до ПАТ «Універсал Банк», у якому просив визнати недійсним кредитний договір №06/1046К-07 від 26.06.2007, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк», визнати припиненим виконання зобов`язання по даному кредитному договору та заборонити банку вчиняти будь-які дії пов`язані з кредитним договором №06/1046К-07 від 26.06.2007.

Зустрічний позов мотивовано тим, що згідно п.1.1 кредитного договору №06/1046К-07 від 26.06.2007 сума кредиту становить 370000 доларів США. Пунктом 4.2 даного договору передбачено, що для видачі кредиту Банк відкриває Позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 та рахунок для нарахування процентів. Кредит надається в готівковій формі. Якщо брати до уваги Меморіальний валютний ордер №144_31 від 26.06.2007, то в ньому зазначено зарахування на рахунок, який не передбачений договором, коштів, які не передбачені договором, але там відсутній сам факт отримання готівки.

Відповідно до п.п. 3.2, 4.3 глави 3 розділу IV Інструкції №174 банк видає з операційної каси за заявою на видачу готівки фізичним особам готівку національної та іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків. Банк зобов`язаний видати клієнту після завершення готівки один примірник видаткового касового документа з підписами та відбитком печатки (штампа) банку (філії,відділення), що є підтвердженням про видачу готівки. Однак, жодного касового документа про отримання коштів, які мали бути зараховані на позичковий рахунок позичальник не отримував, так як не отримував і вказані в Договорі кредиту кошти.

Окрім того, в оспорюваному кредитному договорі банком виконані не в повному обсязі вимоги щодо письмового оформлення кредитного договору, а саме: договір не прошитий та не скріплений печаткою банку, не вказане цільове призначення кредиту; відсутній чіткий детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2015 первісний позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 323 201,38 доларів США, а також судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду відвід 11.09.2015 зазначено точну грошову суму, яка підлягає стягненню та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 323 201,38 доларів США, грн., з яких 29588,35 доларів США прострочена заборгованість по сумі кредиту; 219983,361 доларів США заборгованість по сумі кредиту; 56830,39 доларів США нараховані відсотки; 16799,03 доларів США нарахована пеня, а також судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

На судове рішення подали апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просять рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Банку про стягнення заборгованості.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Банком не підтверджено факт видачі готівки, передбаченої кредитним договором; Банк не мав права видавати кредит особі, яка не має ліцензії НБУ на отримання кредиту в іноземній валюті; суд не мав права стягувати борг в іноземній валюті, не перевіривши чи має право Банк на здійснення валютних операцій; Банком нараховано відсотки за вищою ставкою ніж 11,95 % річних; пеня обчислена понад річний строк спеціальної позовної давності, визначеної ст. 258 ЦК України; місцевий суд не постановив ухвали про приєднання зустрічного позову; заборгованість у позичальника виникла 09.07.2013, а тому Банк пропустив шестимісячний строк звернення з вимогою до поручителя (оскільки позов подано у вересні 2014 року), а порука є припиненою; починаючи з 15.07.2008 Банк самовільно підняв відсоткову ставку з 11,95% на 17 % річних; такими діями Банк змінив зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, а тому порука припинилася.

Апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині задоволених позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення - в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, визнання припиненим виконання зобов`язання по кредитному договору та заборону вчиняти дії.

Учасники справи в судове засідання в черговий раз не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що розмір заборгованості за кредитним договором у сумі 323 201,38 доларів США, є обґрунтованим та підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Проте із таким висновком суду погодитися не можна.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно укладеного між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 кредитного договору від 26.06.2007 № 06/1046К-07 останній отримав кредит у розмірі 370 тис. доларів США зі сплатою 11,95% річних кінцевим строком до 25.06.2029.

Для забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 26.06.2007 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 06/1047П-07.

Із 09.07.2013 ОСОБА_1 припинив сплачувати кошти за кредитом.

20.05.2014 ПАТ «Універсал Банк» надіслав вимогу боржнику ОСОБА_1 про необхідність погашення заборгованості у розмірі 280 099,94 доларів США, в якій зазначив, що у випадку невиконання такої вимоги термін повернення всієї суми кредиту визнається таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання вимоги. Дана вимога отримана ОСОБА_4 30.05.2014 (а.с. 33 т. 1, зворот).

Отже, строк виконання основного зобов`язання настав на 61 день з моменту отримання такої вимоги тобто 30.07.2014.

Вказуючи на те, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, станом на 30.04.2015 Банк нарахував (а.с. 65-66, 67-69) заборгованість у розмірі 323 201,38 доларів США, з яких 29 588,35 доларів США прострочена заборгованість по сумі кредиту; 219 983,361 доларів США заборгованість по сумі кредиту; 56 830,39 доларів США відсотки; 16 799,03 доларів США пеня.

Оскільки кредитор змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та неустойки, а відповідний строк настав 30.07.2014, тому нарахування Банком заборгованості за відсотками та пенею після такого моменту, а саме за період із 30.07.2014 до 30.04.2015 (межі позовних вимог) є безпідставним.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2015 провадження по даній справі було зупинено до набрання законної сили судовими рішенням по справах: №308/17950/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору та №308/13876/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою.

Надалі заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.01.2016 у справі № 308/13876/14-ц позов ОСОБА_2 задоволено. Договір поруки №06/1047П-07 від 26.06.2007, укладений між ОСОБА_2 до ПАТ «Універсальний Банк» визнано припиненим.

Дане заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29.01.2016 ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.09.2016 залишено без змін.

Однак, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79988219) заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29.01.2016 та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 22.09.2016 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Указаним рішенням касаційної інстанції встановлено, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норму частини четвертої статті 559 ЦК України, дійшли необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання припиненим договору поруки, оскільки порука ОСОБА_2 припинилася лише в частині щомісячних зобов`язань поза межами шестимісячного строку з моменту виникнення у банку права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та діє в іншій частині, ураховуючи, що кредит надавався на строк до 25.06.2029.

Також цим рішенням установлено, що помилковим є висновки судів попередніх інстанцій щодо припинення поруки також з підстав, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України, з огляду на наступне.

Так, позичальник не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем зобов`язаний здійснювати сплату процентів за користування коштами (пункт 4.4 кредитного договору). Сплата позичальником заборгованості за кредитом здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом (пункт 4.5 кредитного договору).

Сторони кредитного договору визначили строк виконання позичальником окремих зобов`язань з внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Оскільки зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором визначено окремими зобов`язаннями з внесення щомісячних платежів, то строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 245 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Із 09 липня 2013 року ОСОБА_1 припинив сплачувати кошти за кредитом.

Порука ОСОБА_2 припинилася лише в частині щомісячних зобов`язань поза межами шестимісячного строку з моменту виникнення у банку права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та діє в іншій частині, ураховуючи, що кредит надавався на строк до 25.06.2029.

Касаційний суд також зазначив, що помилковим є висновки судів попередніх інстанцій щодо припинення поруки також з підстав, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України, з огляду на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2010 року у справі № 2п-9044/10 визнано неправомірними дії ПАТ «Універсал Банк» щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором від 26.06.2007 № 06/1047К-07; зобов`язано банк провести перерахунок коштів, сплачених ОСОБА_1 за користування кредитом за процентною ставкою 17 % річних відповідно до ставки 11,95 % річних, починаючи з 15.02.2008.

Тобто, цим судовим рішенням вирішено питання поновлення права, у такому разі обсяг відповідальності позичальника і поручителя не збільшився.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, з урахуванням обставин встановлених рішенням у справі № 308/13876/14-ц, доводи апеляційної скарги про те, що порука є припиненою (з посиланнями скаржників на те, що заборгованість у позичальника виникла 09.07.2013, а Банк подав позов у вересні 2014 року з пропуском шестимісячного строку звернення з вимогою до поручителя) є необґрунтованими.

При цьому колегія суддів враховує, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку та діє в іншій частині, ураховуючи, що кредит надавався на строк до 25.06.2029.

Крім того встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.09.2018 у справі № 308/17950/13-ц (провадження зупинялося до набрання законної сили судовими рішенням у такій справі) позов ОСОБА_1 до ВАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору залишено без розгляду. Дана ухвала набрала законної сили 12.10.2018.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02.04.2019 провадження у справі № 308/12207/14-ц було поновлено та призначено справу до розгляду.

Надалі, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.09.2019 було скасовано ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26.09.2018 у справі 308/17950/13-ц, а справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку з цим, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26.09.2019 провадження у даній справі № 308/12207/14-ц, з метою дотримання процесуальної послідовності (застосованої Апеляційним судом Закарпатської області) було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 308/17950/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19.05.2021 у справі № 308/17950/13-ц провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору закрито.

Таким чином, щодо кредитного договору від 26.06.2007 № 06/1046К-07 діє презумпція правомірності правочину.

При цьому, з урахуванням меж доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не переглядає рішення місцевого суду в частині вирішення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 (про визнання недійсним кредитного договору, визнання припиненим виконання зобов`язання по кредитному договору та заборону вчиняти дії).

Вищевказаною ухвалою від 19.05.2021 у справі № 308/17950/13-ц встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.04.2021, виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26.07.2021 поновлено провадження у справі № 308/12207/14-ц.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12.08.2021 залучено до участі в справі Акціонерне товариство «Таскомбанк», як правонаступника позивача за первісним позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк».

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12.08.2021 зупинено апеляційне провадження у даній справі № 308/12207/14-ц до залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На запит Закарпатського апеляційного суду Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою було повідомлено, що за померлим ОСОБА_1 заведено спадкову справу від 17.08.2021 за № 210/2021, а також надіслано копію цієї спадкової справи. З такої вбачається, що до нотаріальної контори із претензією до спадкоємців звернувся кредитор Акціонерне товариство «Таскомбанк» (претензія надійшла 17.08.2021), при цьому спадкоємці померлого ОСОБА_1 : дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 звернулися із заявами від 11.10.2021 про відмову від прийняття спадщини.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.03.2022 поновлено провадження у справі.

17.03.2022 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_6 ОСОБА_3 , в якому він просив залучити ОСОБА_6 як правонаступника позивача ПАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого надалі залучено АТ «Таскомбанк»).

На обґрунтування заяви посилався на те, що 02.11.2021 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ТОВ «Фінстрім» було укладено договір факторингу, за яким АТ «Таскомбанк» відступило та ТОВ «Фінстрім» право за кредитним договорами, в тому числі, і за кредитним договором № 06/1046К-07 від 26.06.2007, та укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором. Зазначав, що також 02.11.2021 між ТОВ «Фінстрім» та ОСОБА_6 було укладено договір № 02-11-21/1, за умовами якого товариство відступило ОСОБА_6 право вимоги за кредитним договором № 06/1046К-07 від 26.06.2007, в тому числі і за договорами іпотеки та поруки.

Апеляційним судом установлено, що 02.11.2021 між ТОВ «Фінстрім» та ОСОБА_6 було укладено договір № 02-11-21/1, на який посилався ОСОБА_3 , як на підставу для залучення ОСОБА_6 як правонаступника позивача ПАТ «Універсал Банк». Проте за умовами цього договору ТОВ «Фінстрім» за рахунок коштів, які сплачує ОСОБА_6 (згідно п. п. 1.4, 1.5 цього договору 1183698,50 грн.), у строк до 02.11.2021 зобов`язується набути у ТОВ «Таскомбанк» право вимоги за кредитним договором № 06/1046К-07 від 26.06.2007 та за договорами іпотеки та поруки. Згідно п. 1.6 ОСОБА_6 засвідчує, що є особою, як прямо чи опосередковано, юридично та/або фактично діє в інтересах Позичальника. Пунктом 1.1.2 договору передбачено, що не пізніше 60 календарних днів ТОВ «Фінстрім» зобов`язується здійснити в порядку. Передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (шляхом укладення договору купівлі-продажу) продаж предмета іпотеки зо Договором іпотеки будинку та земельної ділянки у АДРЕСА_1 (а.с. 101-103 т. 2).

Також 02.11.2021 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ТОВ «Фінстрім» було укладено договір факторингу та договір відступлення прав за іпотечним договором. АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «Фінстрім» право вимоги за кредитним договором № 06/1046К-07 від 26.06.2007, та укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, де предметом іпотеки є будинок загальною площею 350 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за цією адресою площею 0,0998 га, кадастровий номер :44:001:0032. Згідно п. 1.5 договору про відступлення прав за іпотечним договором, ТОВ «Фінстрім» є Новим Іпотекоржателем (а.с.27-33 т. 2).

02.11.2021 право ТОВ «Фінстрім» як іпотекодержателя було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.34 т. 2).

Таким чином, новим кредитором за кредитним договором № 06/1046К-07 від 26.06.2007 стало саме ТОВ «Фінстрім», а не ОСОБА_6 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07.04.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_6 про залучення його як правонаступника позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» відмовлено. Залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрім», як правонаступника позивача за первісним позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк».

Враховуючи ту обставину, що позичальник ОСОБА_1 помер після ухвалення судового рішення, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 377 ЦПК України якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

З`ясувавши ту обставину, що спадкоємці померлого ОСОБА_1 : дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини, колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_1 помер після ухвалення судового рішення і правонаступництво у справі є неможливим, при цьому наявні підстави для скасування такого судового рішення як незаконного та необґрунтованого. При цьому провадження у справі щодо вимог до ОСОБА_1 слід закрити, а у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити, виходячи з наступного.

За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячні платежі зі сплати кредиту та процентів, визначили графік погашення заборгованості (до 10 числа щомісячно до 10.05.2029, та останній платіж 25.06.2029), що сплата процентів здійснюється позичальником не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем (п.п. 4.4, 4.5 кредитного договору, додаток № 1 графік погашення заборгованості по кредиту).

Згідно з розрахунком заборгованості позичальник належним чином не виконував узяті на себе зобов`язання, допустив прострочення сплати чергових щомісячних платежів, порушив встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами.

Відтак, у Банку, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, виникло право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28.03.2018 у справі № 14-10цс18, постанові від 28 березня 2018 року (справа N 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа N 14-154цс18, провадження N 310/11534/13-ц), від 31.10.2018 року (права N 202/4494/16-ц).

Як установлено, вище 20.05.2014 ПАТ «Універсал Банк» надіслав вимогу боржнику ОСОБА_1 про необхідність погашення заборгованості у розмірі 280 099,94 доларів США, в якій зазначив, що у випадку невиконання такої вимоги термін повернення всієї суми кредиту визнається таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання вимоги. Дана вимога отримана ОСОБА_1 30.05.2014 (а.с. 33 т. 1, зворот).

Пред`явивши вимогу (від 20.05.2014, яку отримано позичальником 30.05.2014) про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та неустойки, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України Банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Відтак строк виконання основного зобов`язання настав на 61 день з моменту отримання такої вимоги тобто 30.07.2014.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач у даній справі не заявляв вимог про стягнення сум відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Дослідивши надані позивачем докази в сукупності, встановивши, що Банк у травні 2014 року звертався із вимогою до ОСОБА_1 про дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, неустойки, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та неустойки, колегія суддів вважає, що нарахування Банком заборгованості за відсотками та пенею після такого моменту у період із 20.05.2014 до 30.04.2015 є безпідставним та необґрунтованим (а.с. 67-69 т. 1).

Крім того, згідно з наданим розрахунком заборгованості, Банком застосовано відсоткову ставку 12,95 % річних починаючи з 15.07.2008 до 18.04.2012 (а.с. 67 т. 1). У розрахунку вказано, що 18.04.2012 був проведений перерахунок згідно рішення суду від 27.12.2010 у справі № 2п-9044/10. Проте Банк у розрахунку зазначає, що відсоткову ставку 11,95 % річних застосовано саме із 18.04.2012.

Із наданого розрахунку неможливо встановити, з якого числа Банком проведено перерахунок (позивач зазначає із 18.04.2012, однак рішенням суду було зобов`язано здійснити перерахунок із 15.07.2008), до якого моменту зроблено перерахунок, чи проведено такий взагалі, за якою конкретною ставкою, а сама таблиця розрахунку не містить зазначення реальної застосованої при нарахуваннях процентної ставки стосовно щомісячних платежів.

При цьому, розмір розрахованих до сплати відсотків (у стовпці 9) у розрахунку заборгованості, що був наданий Банком до позовної заяви (а.с. 38-40 т. 1) та розмір цих відсотків (у стовпці 9) у розрахунку заборгованості, наданому Банком при збільшенні позовних вимог (а.с. 67-69 т. 1), починаючи із 10.05.2013 та зокрема до 10.07.2014 (рядки таблиці 72 86) суттєво відрізняється, а саме в останньому розрахунку нараховані відсотки є значно більшими ніж у першому розрахунку, хоча обчислені позивачем за однакові розрахункові періоди. Відтак розмір заборгованості за відсотками є необґрунтованим.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості по відсотках, оскільки позивач не надав суду належного й допустимого розрахунку заборгованості.

А отже, позовні вимоги щодо розміру заборгованості належними, допустимими та достатніми доказами не доведені.

Висновки місцевого суду щодо солідарного стягнення заборгованості у розмірі 323201,38 доларів США є помилковими.

Оскільки спадкоємці померлого позичальника ОСОБА_1 відмовилися від прийняття спадщини (а.с. 61-63 т. 2), відповідач помер після ухвалення судового рішення і правонаступництво за обставинами справи є неможливим, наявні передбачені ч. 1 ст. 377 ЦПК України підстави, для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі щодо позовних вимог до ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір у частині вимог до поручителя, колегія суддів враховує, що із 09 липня 2013 року ОСОБА_1 припинив сплачувати кошти за кредитом, а порука ОСОБА_2 припинилася лише в частині щомісячних зобов`язань поза межами шестимісячного строку з моменту виникнення у банку права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та діє в іншій частині, ураховуючи, що кредит надавався на строк до 25.06.2029.

Поряд із цим апеляційний суд виходить із вищенаведених висновків щодо необґрунтованості розміру заборгованості, визначеної позивачем, а також враховує, що позивачем до справи не надано належного й допустимого розрахунку заборгованості за кредитним договором, обчисленим у межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, зокрема за період із 30.01.2013 (6 місяців перед настанням моменту дострокового повернення заборгованості ) по 30.07.2014 (настання моменту дострокового повернення заборгованості у цілому за усім кредитним зобов`язанням із кінцевим терміном виконання зобов`язання за кредитом 25.06.2029), не підтверджено розмір відсотків та пені за вказаний період. Нарахування позивачем заборгованості за відсотками та пенею після такого моменту, тобто у період із 30.07.2014 до 30.04.2015 (межі вимог) є безпідставним.

Апеляційний суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості поручителя у межах строку дії поруки, зокрема за відсотками, пенею, оскільки позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів щодо фактичного розміру заборгованості за кредитним договором, з урахуванням вищевстановлених апеляційним судом обставин.

Крім того, судова колегія зазначає неступне.

Як зазначалось вище, 02.11.2021 між ТОВ «Фінстрім» та ОСОБА_6 (сином померлого позичальника а.с. 63 т. 2) було укладено договір № 02-11-21/1, згідно з умовами якого, зокрема у п. 1.4 договору сторони прийшли згоди, що набуття ТОВ «Фінстрім» прав вимоги за кредитним договором № 06/1046К-07 від 26.06.2007, договором іпотеки та договором поруки у АТ «Таскомбанк» здійснюється за рахунок коштів, які повинні бути сплачені ОСОБА_6 згідно п. 1.5 цього договору.

У пункті 1.5 договору ОСОБА_6 зобов`язався у день укладення цього договору сплатити ТОВ «Фінстрім» суму грошових коштів у національній валюті України (гривні) у розмірі 1 183 698,50 грн, яка за згодою сторін буде зарахована в якості платежу за договором, вказаним у п.п. 1.1.2 п. 1.1. цього договору.

За змістом п.п. 1.1.2 п. 1.1 договору ТОВ «Фінстрім» взяло на себе зобов`язання продати ОСОБА_6 предмет іпотеки (переданий для забезпечення виконання кредитного договору № 06/1046К-07) на підставі договору купівлі продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

За договорами факторингу та відступлення прав за іпотечним договором від 02.11.2021, укладеним між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ТОВ «Фінстрім», останнє набуло право вимоги за кредитним договором № 06/1046К-07 від 26.06.2007, та стало Новим Іпотекоржателем предмету іпотеки - будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

31 грудня 2021 року між ТОВ «Фінстрім» та ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 36, 38 Закону України «Про іпотеку», відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в Договорі іпотеки, було укладено договір купівлі-продажу майна, переданого в іпотеку в забезпечення виконання кредитного договору № 06/1046К-07 будинок загальною площею 350 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за цією адресою площею 0,0998 га, кадастровий номер :44:001:0032 (а.с.99-100 т. 2). Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності, 31.12.2021 право власності на ці об`єкти зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с.94, 95 т 2).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

ЦК України також передбачає, що у випадку виконання іншої особою зобов`язань божника до неї переходить право вимоги кредитора до боржника (частина перша статті 512 ЦК України).

Встановлено, що кредитор ТОВ «Фінстрім» звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору.

Неможливість наступних вимог кредитора до боржника за змістом норми закону, чинної на той момент, і таких фактичних обставин, які встановлено в цій справі, свідчить про припинення зобов`язання боржника у кредитних правовідносинах виконанням. У зазначеному випадку неможливість пред`явлення наступних вимог у будь-якому обсязі до боржника свідчить про неможливість подальших правовідносин між кредитором та боржником, а тому слід дійти висновку, що зобов`язання боржника у таких кредитних правовідносинах припиняється.

Апеляційним судом на адресу правонаступника позивача ТОВ «Фінстрім», разом, з ухвалою про залучення до участі у справі, надсилався лист з проханням надіслати свої міркування стосовно наявності чи відсутності інтересу ТОВ «Фінстрім» до предмету спору у даній справі.

Будь-якої інформації від ТОВ «Фінстрім» на адресу апеляційного суду не надходило.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції від 30 липня 2015 року, а також додаткове рішення від 11 вересня 2015 року, яким зазначено точну грошову суму, яка підлягає стягненню, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права слід скасувати. При цьому, провадження у справі в частині вимоги до ОСОБА_1 слід закрити через відсутнього у нього правонаступників, а у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 відмовити через не доведення позовних вимог.

Керуючись ст. 368, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 376, ч.1 ст.377, ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2015 року та додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2015 року, яким зазначено точну грошову суму, яка підлягає стягненню, в частині вирішення первісного позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрім», про стягнення боргу та судових витрат скасувати.

Провадження у справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрім», до ОСОБА_1 про стягнення боргу закрити.

У задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрім», до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 грудня 2022 року.

Головуюча:

Судді: