ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5782/22 Справа № 200/543/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2018 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову ПАТ «Укрпошта» зазначало, що 15 жовтня 2007 року між Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено договір про постачання теплової енергії №3184 з терміном дії до 15 жовтня 2008 року. За умовами договору передбачена його пролонгація на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Згідно умов договору позивач бере на себе зобов`язання постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими чинним законодавством України тарифами (цінами), в терміни, передбачені цим договором. У зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх обов`язків за договором, у відповідача утворилась заборгованість в сумі 19 186,27 грн. Відповідно до приписів чинного законодавства позивач також нарахував пеню за невиконання зобов`язань, 3% річних та втрати від інфляції. З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті спожитої теплової енергії по договору про постачання теплової енергії №3184 від 15 жовтня 2007 року в розмірі 19186,27грн., пеню 10813,79 грн., 3% річних 1156,00 грн., втрати від інфляції 6032,57 грн., а також витрати по сплаті судового збору 1600,00 грн., всього на суму 38791,63 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором про постачання теплової енергії задоволено (а.с.69-72).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції ПАТ«Укрпошта» заборгованість по сплаті спожитої теплової енергії по договору про постачання теплової енергії №3184 від 15 жовтня 2007 року в розмірі 19186,27грн., пеню 10813,79 грн., 3% річних 1156,00 грн., втрати від інфляції 6032,57 грн., а також витрати по сплаті судового збору 1600,00 грн., всього на суму 38791,63 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2021 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2018 року - скасовано і призначено справу до розгляду (а.с.105-106).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2021 року справу за позовом ПАТ «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором про постачання теплової енергії - передано на розгляд до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська за територіальною підсудністю (а.с.120-121).

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року позов АТ «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрпошта» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 29 596,16 гривень (основна заборгованість 14 186,27 гривень, інфляційні втрати 5 469,73 гривень, пеня 9 940,16), компенсацію судових витрат у сумі 1 600,00 гривень, разом 31 196,16 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.10.2007 року між Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта» (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою укладено договір про надання теплової енергії №3184, за яким позивач зобов`язався надавати послуги з постачання теплової енергії до квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 (а.с.а.с. 6 12).

Позивач регулярно надавав відповідачці послуги з постачання теплової енергії, проте остання плату за користування вказаними послугами вносила неналежно, у зв`язку з чим станом на 28.12.2017 утворилася заборгованість в сумі 14 186,27 грн, розрахована у відповідності із встановленими тарифами.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 09.11.2017 №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з п.2 ст.5 Закону №2189-VІІІ комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За правилами, встановленими п.5 ч.2 ст.7 Закону №2189-VІІІ, споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст.9 Закону №2189-VІІІ встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Аналогічні положення містились у статтях 2, 5, 7, 9 Закону України від 24.06.2004 №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги».

За приписами п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст.19 Закону України від 02.06.2005 №2633-ІV «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 основної заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 14 186,27 грн., оскільки відповідачка порушила зобов`язання з оплати наданих послуг з постачання теплової енергії.

За правилами, встановленими ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, підпунктом 8.1.2 пункту 8.1 розділу 8 договору від 15.10.2007 року встановлено, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (а.с.7 зворот).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідачки трьох відсотків річних не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи містять відомості про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов у частині стягнення пені в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу та відшкодування інфляційних втрат підлягає задоволенню, оскільки оплату за спожиту теплову енергію відповідачка вносить несвоєчасно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення грошового зобов`язання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки установивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 ЦК), зокрема можуть пов`язувати період нарахування пені з подією, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 10 вересня 2020 року у справі № 916/1777/19.

Відповідно до п.8.1.2. пункту 8.1 розділу 8 договору від 15.10.2007 року встановлено, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (а.с.7 зворот).

Жодних заяв про припинення договору не надходило, що не спростовується жодною зі сторін, а отже не підлягає доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК України ), договір є чинним та є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення грошового зобов`язання є правомірним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що через введення в Україні воєнного стану вона не взмозі була ознайомитися із позовною заявою, брати участь в засіданнях особисто, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки якщо суд не припинив здійснювати судочинство (через воєнний стан), учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних (позиція ВСУ Особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зазначених заяв відповідачка не подавала, а навпаки, у поданому відзиві від 13 квітня 2022 року ОСОБА_1 просить здійснити розгляд справи без її участі (а.с.141).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова