Cправа № 127/2953/22
Провадження № 2/127/397/22
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Шмигори О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про виключення майна з акту опису та звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Вінницької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про виключення майна з акту опису та звільнення майна з-під арешту.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , яка постійно до дня смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Після смерті матері позивача відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , який нею було успадковано на підставі заповіту від 16 січня 1998 року після смерті батька позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя мати позивача своїм майном не розпорядилася, і тому він є спадкоємцем за законом першої черги. Окрім того, він є єдиним спадкоємцем, оскільки інших спадкоємців немає, що стверджується довідкою Першої вінницької державної нотаріальної контори від 14 грудня 2021 року.

На даний час позивач має намір оформити свої спадкові права на майно, тобто на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , однак оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в нотаріуса до зняття арешту немає можливості у зв`язку з тим, що на будинок по АДРЕСА_1 накладено арешт.

Позивач у позові зазначає, що арешт на вищезазначене майно було помилково накладено з метою забезпечення виконання вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 1999 року у справі № 1-113/1999 по обвинуваченню позивача та його дружини ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року).

Однак, житловий будинок по АДРЕСА_1 на той час не перебував у власності позивача та власності його дружини ОСОБА_4 , оскільки належав на праві приватної власності його покійному батькові ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності на будівлю № НОМЕР_1 від 05 травня 1994 року, він також не є будинком, який придбано за кошти, здобуті злочинним шляхом внаслідок вчинення позивачем та його дружиною злочину, передбаченого ч. 3 ст.140 КК України (1960 р.).

На даний час позивач та його дружина ОСОБА_4 вже звільнені від додаткового покарання призначеного вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 1999 року у справі № 1-113/1999 на підставі ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області у справі № 145/590/20 від 30 липня 2020 року та ухвали у справі № 145/1857/20 від 06 квітня 2021 року (та ухвали у справі № 145/4857/20 від 21 квітня 2021 року), проте клопотання в частині скасування заборони (арешту) на відчуження житлового будинку АДРЕСА_2 було повернуто позивачу, як заявнику, та вказано, що дані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наявність оспорюваного арешту, враховуючи повну відсутність юридичних підстав для їх існування на даний момент, перешкоджає позивачу в оформлені права на спадщину після смерті матері, відповідно, в подальшій реалізації права власності на житловий будинок.

З підстав зазначених вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, в якій просить суд виключити житловий будинок АДРЕСА_1 з акту опису у виконавчому провадженні, заведеному на підставі вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 1999 року у справі № 1-113/1999 по обвинуваченню ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 140 КК України (1960 роу), з метою забезпечення виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Скасувати арешт (заборону відчуження), помилково накладений на житловий будинок АДРЕСА_1 Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 14 вересня 1999 року за реєстровим № 10-395 на підставі повідомлень відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці від 25 серпня 1999 року, який належав на праві приватної власності на будівлю № 97 від 05 травня 1994 року батькові позивача - ОСОБА_5 , - з метою забезпечення виконання вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 1999 року у справі № 1-113/1999 в частині виконання покарання у виді конфіскації майна, яке є особистою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У встановлений законом строк від відповідача не надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 26 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач до судового засідання не з`явився, однак відповідно до поданої його представником адвокатом Мачай Я.Л. заяви, остання просила суд розгляд справи по сутті розглянути у їх відсутність, вимоги позову підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Головного управління ДПС у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмові пояснення, в яких зазначив про розгляд справи за його відсутності, при вирішення справи покладається на розсуд суду (а.с. 52, 53), а також надав інформацію, що станом на 01 червня 2022 року стосовно ОСОБА_1 податковий борг не обліковується (а.с. 79).

Представник третьої особи Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, правом подачі пояснень на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого являються ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 (а.с. 8). Згідно із заповітом від 16 січня 1998 року, батько позивача на випадок своєї смерті розпорядився, що все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде йому належати на день його смерті та на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право власності на будівлю від 05 травня 1994 року, зареєстрованого у Вінницькому ООБТІ, батьку позивача - ОСОБА_5 належало 11/20 домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с. 9).

Із довідки першої Вінницької державної нотаріальної контори від 14 грудня 2021 року № 2408 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа № 801/2015, згідно матеріалів якої із заявою про прийняття спадщини звернулась за законом ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 474/2015, згідно матеріалів якої із заявою про прийняття спадщини звернувся за законом ОСОБА_1 . Відомостей про інших спадкоємців не має (а.с. 19).

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем майна, яке належало його батькам та бажає оформити на нього права.

Для реалізації свого права на спадщину позивач звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , належний його матері ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14 вересня 1999 року зареєстровано арешт на даний будинок (на підставі повідомлення ДВС Ленінського району м. Вінниці від 25 серпня 1999 року) (а.с. 15).

Із довідки державного нотаріального архіву Вінницької області від 28 листопада 2018 року № 3116/01-14 (а.с. 16) вбачається, що реєстрація вказаного вище обтяження була здійснена на підставі повідомлень Відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Вінниці від 25 серпня 1999 року за № ДВ-2-Л П, згідно з якими Першою вінницькою державною нотаріальною конторою накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с. 16-18.)

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, перевіреної судом під час ухвалення судового рішення в порядку повного доступу до даних реєстрів, що на підставі вказаних вище повідомлень Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 19 липня 2007 року були зареєстровані обтяження за № 5331810 та № 5331853 у виді арешту (архівний запис) на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що арешт на вищезазначене майно було накладено з метою забезпечення виконання вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 1999 року у справі № 1-113/1999 по обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 р.) (а.с. 21-25).

Прізвище у ОСОБА_8 змінилось на ОСОБА_9 внаслідок укладеного 09 січня 2019 року шлюбу із позивачем (а.с. 10).

Однак житловий будинок по АДРЕСА_1 на той час не перебував у власності позивача та власності ОСОБА_4 , оскільки, як вже було встановлено судом, що він належав на праві приватної власності його покійному батькові - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю № НОМЕР_1 від 05 травня 1994 року (ас. 12), він також не є будинком, який придбано за кошти, здобуті злочинним шляхом внаслідок вчинення позивачем та його дружиною злочину, передбаченого ч. 3 ст.140 КК України (1960 р.).

На даний час позивач та його дружина ОСОБА_4 ухвалами Тиврівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2020 року у справі № 145/590/20 (а.с. 31-33) та від 06 квітня 2021 року у справі № 145/1857/20 (а.с. 36, 37) вже звільнені від додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, призначеного вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 1999 року у справі № 1-113/1999.

Вказаними вище ухвалами клопотання в частині скасування заборони (арешту) на відчуження житлового будинку було повернуто та роз`яснено, що дані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наявність оспорюваного арешту, враховуючи повну відсутність юридичних підстав для їх існування на даний момент, перешкоджає позивачу в оформлені права на спадщину після смерті матері, відповідно, в подальшій реалізації права власності на житловий будинок.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Однією з підстав виникнення права власності є спадкування, яке відповідно до частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України є переходом прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном па власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на зазначене, наявність згаданих вище зареєстрованих обтяжень у виді арештів, враховуючи повну відсутність юридичних підстав для їх існування на даний момент, перешкоджає позивачу в оформленні права на спадщину та, відповідно, в подальшій реалізації права власності на житловий будинок, суд приходить до висновку, що спадкові права позивача, мають захищатися шляхом скасування арешту, тобто на ці правовідносини поширюється законодавство про захист права власності та про захист спадкових прав. Відтак, якщо арешт майна було накладено у ході виконання вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 серпня 1999 року у справі № 1-113/1999 по обвинувачення позивача ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 р.), а саме у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, до дня набрання чинності цим Кодексом вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 та від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц.

Позиція Великої Палати Верховного Суду стосовно юрисдикційної підсудності щодо зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження залишається не змінною - розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, навіть за умови, що особа (власник) не є учасником кримінального провадження, а якщо арешт на майно було накладено у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, а не КПК України 2012 p., то спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що арешт майна, про скасування якого просить ОСОБА_1 був застосований до набрання чинності КПК України 2012 року, позивач на підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України правомірно звернувся до суду з даним позовом, а тому позовна заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10-13, 76-89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Скасувати обтяження у виді арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрованих 19 липня 2007 року Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою (реєстраційні номери обтяжень № 5331810 та № 53318553) на підставі повідомлень, ДВ-2-Л, 25 серпня 1999 року, ДВС Ленінського району.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ідентифікаційний код 44069150.

Третя особа без самостійних вимог: Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), місцезнаходження: вул. Соборна,15-а, м. Вінниця.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК