Справа № 619/4899/21
Провадження № 2/535/353/22
Рішення

іменем України

21 листопада 2022 року

смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/4899/21,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Харківська державна зооветеринарна академія, Державний біотехнологічний університет,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості за недораховану компенсацію.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з Державного біотехнологічного університету, як правонаступника Харківської державної зооветеринарної академії, на свою користь заборгованість за недораховану компенсацію у сумі 158130,92 грн. У обґрунтування позову зазначено, що на підставі контракту № 1-125 від 01 жовтня 2015 року, укладеного з Міністерством освіти і науки України його було призначено на посаду ректора Харківської державної зооветеринарної академії. Згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 01.10.2020 № 309-к його було звільнено з посади ректора Харківської державної зооветеринарної академії (далі - ХДЗВА) у зв`язку із закінченням строку дії контракту від 01 жовтня 2015 року № 1-125. Також, наказом ХДЗВА від 01.10.2020 № 298-к, у зв`язку із закінченням строку дії контракту його було звільнено з посади ректора 01.10.2020. Цим же наказом 01.10.2020 його було звільнено з 0,5 ставки посади доцента кафедри генетики, розведення та селекційних технологій за сумісництвом, за згодою сторін відповідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Також, даним наказом була зазначена виплата компенсації за невикористані щорічні відпустки тривалістю: за основною посадою - 240 календарних днів; за сумісництвом - 272 календарних дні. У день його звільнення 01.10.2020 відповідач ні письмово, ні усно не повідомив його про нараховані суми належні при звільнені, та про причини невиплати. Згідно Акту Головного управління Держпраці у Харківській області позапланового заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці від 01.09.2021 № ХК29385/571/АВ позивачу нараховано заробітну плату та компенсаційні виплати у розмірах: за жовтень - 10982,92 грн - зарплата; за листопад - 11214,39 грн - зарплата; за грудень - 100169,45 грн із них 17506,87 грн - зарплата і 83038,68 грн - компенсаційні нарахування. Згідно з наказу № 566 від 17.12.2020 з його вихідної компенсації по ревізії утримано 158507,02 грн. Компенсація ФЗП за 512 днів становила 241169,60 грн. У листі-відповіді Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.09.2021 №5- 912/02.04/12-08/8892 також зазначено, що питання оплати праці ректору ХДЗВА визначені у п. 9 укладеного Контракту. Фактично нарахування грошової компенсації у сумі 241169,60 грн відбулося через 2,5 місяці після звільнення і, відповідно результатам ревізії утримано суму 158507,02 грн. У листі ГУ Держпраці (посилаючись на результати перевірки) зазначено, що у порушення ст. 129 КЗпП України проведено відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, які не допускаються. Невиплата грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток у день (наступний день) після звільнення є порушенням ст. 129 КЗпП України. Відповідач не повідомив його про обсяг нарахованої суми та не надав роз`яснення причин невиплати. Відповідач не надав позивачу результатів ревізії, на підставі яких сформований наказ від 17.12.2020 № 566. Відповідач не обґрунтував, яким чином визначені ним порушення, які викладені у Контракті № 1-125 від 1 жовтня 2915 року п. 9 «Оплата праці та соціально-побутове забезпечення керівника». 17 вересня 2021 року ним було отримано лист № Б-912/02.04/12-08/8892 від 01.09.2021 ГУ Держпраці у Харківській області про розгляд його звернення, у якому зазначено, що на підставі його звернення ГУ Держпраці у Харківській області було проведено у ХДЗВА позаплановий захід державного нагляду (контролю). У результаті чого інспекторами останнього було виявлено порушення ст. 129 КЗпП України, а саме - проведення відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, яке не допускаються. Разом з тим, порушення норми ст. 129 КЗпП України (відрахування з компенсаційних виплат належних позивачу) потягло за собою порушення посадовими особами ХДЗВА вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, а саме, не проведення повного розрахунку всіх сум в день звільнення, що належать працівнику від підприємства.

Представник відповідача надав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що на підставі наказу № 181-К від 28.05.2015 Міністерства освіти і науки України виконання обов`язків ректора відповідача з 02.06.2015 було покладено на Позивача, який на той час обіймав посаду доцента кафедри «генетики, розведення і селекції» технологічного факультету ХДЗВА. Відповідно до даного наказу позивачу було встановлено надбавку до посадового окладу за складність і напруженість в роботі у розмірі 15% за рахунок загального фонду державного бюджету та за високі досягнення в роботі в розмірі 35 % надбавки до окладу за рахунок спеціального фонду державного бюджету. У період з 28.05.2015 по 01.10.2015 розрахунок надбавки до посадового окладу позивача здійснювався у вищевказаному порядку. При цьому відсутність порушень законодавства підтверджується актом фінансово-господарської діяльності ХДЗВА за період з 01.03.2015 по 31.08.2020 від 21.12.2020, проведеною Північно-східним офісом Держаудитслужби (далі акт ревізії). Наказом Міністерства освіти і науки України від 01.10.2015 позивача було призначено на посаду ректора ХДЗВА. Також між позивачем та вищевказаним Міністерством був укладений контракт № 1-125 терміном з 01.10.2015 до 01.10.2020. Нарахування надбавок здійснювалося, у тому числі, за рахунок загального фонду державного бюджету, 25% за рахунок спеціального фонду державного бюджету. Отже загальний розмір надбавки до заробітної плати становив 100% від посадового окладу. Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу. Таке обмеження не поширюється працівників національних закладів (установ). Аналогічна норма міститься у нормах п. 4 Наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ». Наказом Міністерства освіти і науки України № 309-К від 01.10.2020 позивача було звільнено з посади ректора ХДЗВА з 01.10.2020 у зв`язку з закінченням строку дії контракту. Наказом ХДЗВА № 2298-К від 01.10.2020 позивача було звільнено 01.10.2020 з посади ректора ХДЗВА на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Також позивач був звільнений 01.10.2020 з 0,5 ставки посади доцента кафедри генетики, розведення та селекційних технологій за сумісництвом, за угодою сторін відповідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. У вказаному вище наказі було зазначено щодо виплати позивачу компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за основною посадою - 240 календарних днів (за період роботи з 27.02.2009 по 01.10.2020) та за сумісництвом - 272 календарних дні з 02.06.2015 по 01.10.2020). Нарахування здійснювалось відповідно положень п. 9 Контракту - з урахуванням 100 % надбавки до посадового окладу. Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ХДЗВА за період з 01.03.2015 по 31.08.2020 від 21.12.202, проведеною Північно-східним офісом Держаудитслужби було встановлено, що у порушення п. 2.3. Постанови КМУ № 1298, п. 2 п. 4 Наказу Міністерства освіти і науки України № 557 Позивачу за період з 01.10.2015 по 31.08.2020 фактично нараховувались та сплачувались надбавки за складність та напруженість у роботі та за високі досягнення у праці у загальному обсязі 100% від посадового окладу, у той час, як граничний розмір яких не повинен перевищувати 50 % для одного працівника, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати позивачу у період з 01.10.2015 по 31.08.2020 на загальну суму в 158507,02 грн. На виконання Акту ревізії від 21.12.2020, ХДЗВА було видано наказ № 566 від 17.12.2020 року «Про результати проведення позапланової фінансово-господарської діяльності ХДЗВА за період з 01.03.2020 по 31.08.2020». Відповідно до п. 10 вказаного наказу було ухвалено необхідність відшкодувати зайво виплачену заробітну плату ректору ОСОБА_1 у сумі 158507,02 грн. На підставі вказаного наказу, із компенсації позивачу за недоплачену щорічну відпустку (компенсація ФЗП-512 днів) у грудні 2020 року вирахувано 158507,02 грн. Відповідач вважає, що виходячи з вищенаведених фактичних обставин та норм матеріального права у його діях щодо розрахунку компенсації не вбачається порушень чинного законодавства, отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив, що він був звільнений з посади 01.10.2020, відповідач повинен письмово повідомити звільненого працівника про нараховані суми належні йому у день звільнення (або наступний день після звільнення) нарахувань і виплати компенсаційні кошти, що зроблено не було, та не надано відповідей щодо причин не нарахування та невиплат у зазначений законом термін. Наказ від 17.12.2020, згідно якого була утримана зазначена у позові сума 158507,92 грн, видано упереджено, без наявного акту ревізії, оскільки даний акт був підписаний в.о. ректора 21.12.2020, у зв`язку з чим підстав для відповідного наказу 17.12.2020 не було. Наказ від 17.12.2020 № 566 «Про результати проведеної планової ревізії фінансово-господарської діяльності ХДЗВА за період з 01.03.2015 по 31.08.2020» не набув чинності, оскільки він з даним доказом не був ознайомлений, про що також зазначено в акті ГУ Держпраці у Харківській області від 01.09.2021 № ХК29385/571/АВ. У період проведення ревізії Головним державним фінансовим інспектором та представником комісії питань до позивача щодо не відповідності чинному законодавству наказу Міністра освіти і науки України від 01.10.2015 № 451-К й контракту № 1-125 від 01 жовтня 2015 року та необхідність відшкодування зайвих нарахувань позивачу не було надано. Аргументи, які надає відповідач, посилаючись на ст. 127 КЗпП України, не можна врахувати, оскільки наказ про утримання грошової компенсації був виданий через 47 діб після звільнення, що перевищує один місяць. Згідно з ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про охорону праці» не допускається відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які, згідно із законодавством, не звертається стягнення.

Від представника відповідача Державного біотехнологічного університету надійшов відзив, у якому просить відмовити у позові повному обсязі, посилаючись на те, що згідно проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Харківської державної зооветеринарної академії за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2020 року, проведеної Північно-східним офісом Держаудитслужби (Акт від 21.12;20 № 03-11/7) виявлені факти зайво нарахованих та виплачених Позивачу заробітної плати на загальну суму 158 507,02 грн. Відповідно до п.п.16 п. 5 5 Положення про Державну аудиторську службу України, Держаудитслужба з метою організації своєї діяльності має право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства. Отже, виявлені перевіркою порушення щодо зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати повинні бути в обов`язковому порядку усунуті Відповідачем-1. За змістом статті 129 КЗпП України та положення частини четвертої статті 26 Закону України «Про охорону праці» не допускається відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно із законодавством не звертається стягнення. Але в той же час, незважаючи на компенсаційний характер вказаної виплати стаття 2 Закону України «Про оплату праці»), до переліку виплат, на які не може бути звернено стягнення, визначеному статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження», її не включено. При цьому вказаний перелік є вичерпним. Отже, Відповідач-1 мав право утримати вказані кошти, які безпідставно були нараховані та виплачені Позивачу, що було встановлено компетентним державним органом. Зазначений висновок узгоджується і правовим висновком викладеним в Постанові ВС від 03.07.2019 у справі № 341/1588/17. Відповідно до п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України № 689 від 18.06.21, Харківська державна зооветеринарна академія була реорганізована шляхом приєднання до Державного біотехнологічного університету. Відповідно до п. 9 указаного наказу, Державний біотехнологічний університет є правонаступником всіх прав та обов`язків Харківської державної зооветеринарної академії. Відповідно до п. 11 вказаного наказу, створено комісію з реорганізації Харківської державної зооветеринарної академії. Відповідно до п. 15 вказаного наказу комісія з реорганізації зобов`язана скласти передавальний акт, який повинен містити всі права та обов`язки зокрема Харківської державної зооветеринарної академії, в тому числі і ті що оспорюються. На сьогоднішній момент робота комісія з реорганізації Харківської державної зооветеринарної академії триває, передавальний акт, щодо передачі всіх прав та обов`язків Харківської державної зооветеринарної академії не складено і в бухгалтерському обліку Державного біотехнологічного університету вимоги ОСОБА_1 за цим позовом не обліковуються. Посилання Позивача на судову практику Верховного суду у справі № 296/443/16 не є релевантною, оскільки вказана справа стосується порядку заміни сторони у виконавчому провадженні. Посилання Позивача на судову практику Великої палати Верховного суду у справі 910/5953/17, то вона також не є релевантною, оскільки предметом розгляду у вказаній судовій справі було питання про можливість здійснення діяльності правонаступником, а також стягнення коштів з правонаступника саме з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, яку було реорганізовано шляхом приєднання. У цій справі питання стягнення коштів відбувається на стадії судового розгляду, що є відмінним від заміни сторони у виконавчому провадженні.

Позивачем надано заперечення на відзив представника відповідача Державного біотехнологічного університету, зі змісту яких убачається, що суд має достатню компетентність, щоб самостійно визначити релевантні ті чи інші інформаційні документи. Всяка дія має свою логіку, правочинність та послідовність у часі, а саме: наказ про звільнення від 01.10.2020 №298К передбачає згідно статті 116 КЗпП виплату компенсаційних коштів не пізніше 02.10.2020, що не було зроблено відповідачем. Наказ про утримання коштів був виданий 17.12.2020, при цьому підстав для легітимізації наказу не було, оскільки Акт ревізії був складений пізніше 21.12.20-2020, тобто відповідач видав наказ безпідставно. Правомірності утримання компенсації без повідомлення звільненому працівникові не було, оскільки Акт ревізії на запит позивача був наданий лише 27.01.2021.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 01.10.2021 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, у якому просить стягнути заборгованість за недораховану компенсацію.

Ухвалою суду від 04.11.2021 провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та відповідно до ухвали від 31.01.2022 підготовче провадження закрито.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Дергачівського районного суду Харківської області.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 03.08.2022 справа № 619/4899/21 передана головуючому судді Нечипоренко І.М.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 04.08.2022 прийнято до провадження цивільну справу, призначено справу до розгляду по суті 01.09.2022, уточнену позовну заяву до Державного біотехнологічного університету, залишено без руху.

Ухвалою суду від 01.09.2020 відмовлено у залученні до участі у справі як третьої особи Північно-східного офісу Держаудитслужби, судове засідання відкладено на 11.10.2022, 24.10.2022, 21.11.2022 у зв`язку з неявкою представників відповідачів, відсутністю електричної енергії у приміщенні суду, за клопотанням представника відповідача.

Позивач у судове засідання не з`явився, у наданій заяві просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує (т. 2 а.с. 23).

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому, адвокат Циганенко О.П. був присутній у судовому засіданні та особисто повідомлений про наступну дату судового засідання, а адвокату Кудряшову А.І. була направлена судова повістка на офіційну електронну адресу, про що свідчить підтвердження відповідальної особи (а.с.67).

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

На підставі контракту № 1-125 від 01 жовтня 2015 року, укладеного між Міністерством освіти і науки України та ОСОБА_1 , останнього було призначено на посаду ректора Харківської державної зооветеринарної академії на строк з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2020 року. За виконання обов`язків, передбачених контрактом, керівникові оплачується: посадовий оклад у розмірі, передбаченому нормативно-правовими актами за оплату праці; набавка за вислугу років у розмірі, передбаченому законодавством: надбавки за високі досягнення у праці в розмірі 50 % посадового окладу (у тому числі 25 % за рахунок загального фонду державного бюджету, 25 % за рахунок спеціального фонду державного бюджету), за складність, напруженість у роботі в розмірі 50 % посадового окладу (у тому числі 25 % за рахунок загального фонду державного бюджету, 25 % за рахунок спеціального фонду державного бюджету). Крім того, оплата за вчене звання доцента у розмірі 25 % посадового окладу, за науковий ступінь кандидата наук 15 % посадового окладу, відповідно до законодавства (а.с. 9-16).

Наказом № 309-К Міністерства освіти і науки України від 01.10.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади ректора Харківської державної зооветеринарної академії 01 жовтня 2020 року у зв`язку з закінченням строку дії контракту від 01 жовтня 2015 року № І-125 (а.с. 6).

Відповідно до наказу № 298-к Харківської державної зооветеринарної академії від 01.10.2020 ОСОБА_1 звільнено 01 жовтня 2020 року з посади ректора Харківської державної зооветеринарної академії у зв`язку з закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та з 0,5 ставки посади доцента кафедри генетики, розведення та селекційних технологій за сумісництвом за угодою стор на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вирішено питання про виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної відпустки: за основною посадою 240 календарних дні; за сумісництвом 272 календарних дні (а.с. 7-8).

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КзпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу.

Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити усі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Крім того, аналогічний правовий висновок викладений у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, у якій зазначено, що усі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Суд зазначає, що зазначені вимоги законодавства відповідачем Харківською державною зооветеринарною академією виконані не були.

Відповідно до наказу № 566 від 17.12.2020 Харківської державної зооветеринарної академії у зв`язку з проведенням планової ревізії аудиторами Північно-Східного офісу Держаудитслужби з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2020 року виявлено ряд порушень та наказано відшкодувати зайво виплачену заробітну плату ректору ОСОБА_1 у сумі 158507,02 грн та скоригувати суму 35653,78 грн, перераховану до державних цільових фондів нарахованих на заробітну плату за рахунок спеціального фонду (утримати з заробітної плати) (а.с. 151-152).

Північно-східним офісом Держаудитслужби проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Харківської державної зооветеринарної академії за період з 01.03.2015 по 31.08.2020, за результатами якої 21.12.2020 складено Акт № 03-11/7 (а.с. 146-150).

Під час розгляду справи було встановлено, що суми, належні до виплати ОСОБА_1 на момент його звільнення, складаються із компенсації за невикористані дні щорічної відпустки: за основною посадою 240 календарних дні; за сумісництвом 272 календарних дні.

Заперечуючи проти доводів позивача, відповідач Харківська державна зооветеринарна академія вказала, що відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ХДЗВА від 21.12.2020 фактично нараховувались та сплачувались надбавки за складність та напруженість у роботі та за високі досягнення у праці у загальному обсязі 100% від посадового окладу, у той час, як граничний розмір яких не повинен перевищувати 50% для одного працівника, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати позивачу у період з 01.10.2015 по 31.08.2020 на загальну суму 158507,02 грн, тому на виконання акту ревізії від 21.12.2020 було оформлено наказ № 566 від 17.12.2020, у якому ухвалено про необхідність відшкодувати зайво виплачену заробітну плату ОСОБА_1 , тому із компенсації позивачу за невикористану щорічну відпустку у грудні 2020 року було вирахувано зазначену суму.

За змістом статті 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. Не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством стягнення не звертається.

Стаття 127 КЗпП України допускає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Визначений частиною другою статті 127 КЗпП України перелік підстав, що дають право роботодавцю з власної ініціативи провадити утримання із заробітної плати працівників, є вичерпним.

Такі утримання здійснюються з метою покриття заборгованості працівників перед установою чи організацією, де вони працюють. Роботодавець не вправі робити відрахування, якщо для цього немає підстави, передбаченої законодавством.

Розмір відрахування із заробітної плати обмежується нормами статті 128 КЗпП України.

Отже, зі змісту вказаних норм убачається, що відрахування із заробітної плати можуть бути здійснені стосовно працівників, тобто осіб, які перебувають з підприємством в трудових відносинах.

Згідно зі статтею 129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно із законодавством не звертається стягнення.

Позивач на час видання наказу № 566 від 17.12.2020 був звільнений з Харківської державної зооветеринарної академії з посади ректора та доцента кафедри генетики, розведення та селекційних технологій з 01 жовтня 2020 року та не отримав сум, які підлягали виплаті під час звільнення відповідно до наказу № 298-к від 01.10.2020.

До того ж, у порушення вимог ст. 116 КЗпП відповідачем Харківською державною зооветеринарною академією не повідомлено позивача письмово про нараховані суми, належні йому при звільненні.

Суд вважає, що наказом № 566 від 17.12.2020 фактично була зменшена сума заробітної плати, яка належала до видачі позивачу при звільненні, такі дії відповідача не передбачені вищезазначеною нормою КЗпП України або будь-якою іншою нормою законодавства.

Крім того, суд зазначає, що як на підставу наказу № 566 від 17.12.2020 Харківська державна зооветеринарна академія посилається на результати ревізії, проведеної аудиторами Північно-східного офісу Держаудитслужби з 01.03.2015 по 31.08.2020, яка була проведена 21 грудня 2020 року та оформлена Актом № 03-11/7. При цьому, перший та третій примірники акта ревізії з додатками до нього вручено в.о. ректора Харківської державної зооветеринарної академії ОСОБА_2 21.12.2020, а другий примірник акта ревізії вручено йому 24.12.2020.

Отже, станом на 17 грудня 2020 року Харківська державна зооветеринарна академія не мала у своєму розпорядженні Акт № 03-11/7 від 21 грудня 2020 року з відповідними висновками, які б підтверджували час та обставини зайво виплаченої заробітної плати ректору ОСОБА_1 , з огляду на вимоги ст. 127 КЗпП України.

Розпорядженням Кабінету міністрів України № 431-р від 12 травня 2021 року, було погоджено реорганізацію Харківської державної зооветеринарної академії (код ) шляхом приєднання до Державного біотехнологічного університету з віднесенням його до сфери управління Міністерства освіти і науки.

18 червня 2021 року Міністерством освіти і науки України видано Наказ № 698 (далі Наказ), зі змісту якого убачається, що Харківська державна зооветеринарна академія реорганізована шляхом приєднання її Державного біотехнологічного університету разом з відокремленими структурними підрозділами.

У п. 9 зазначеного Наказу указано, що Державний біотехнологічний університет є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Харківської державної зооветеринарної академії (т. 2 а.с. 71-74).

Відповідно до п. 11, 15 Наказу створено комісію з реорганізації Харківської державної зооветеринарної академії, яка зобов`язана скласти передавальний акт, який повинен містити всі права та обов`язки, в т.ч. і ті, що оспорюються.

У своєму відзиві Державний біотехнологічний університет посилається на те, що на даний час робота комісії з реорганізації Харківської державної зооветеринарної академії триває, передавальний акт щодо передачі всіх прав та обов`язків не складено і в бухгалтерському обліку університету вимоги ОСОБА_1 не обліковуються, у зв`язку з чим стягнення з Державного біотехнологічного університету є безпідставним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року по справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) указано, що «при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий. З урахуванням того, що Державний біотехнологічний університет є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків Харківської державної зооветеринарної академії та не пов`язується з державною реєстрацією припинення Харківської державної зооветеринарної академії, датою виникнення універсального правонаступництва Державного біотехнологічного університету щодо Харківської державної зооветеринарної академії, яка припиняється шляхом приєднання, слід вважати дату видання наказу № 413-р - 12 травня 2021 року, з якої він є правонаступником Харківської державної зооветеринарної академії.

Аналогічна позиція також викладена у Постанові Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 4 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 992 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Державного біотехнологічного університету, як правонаступника Харківської державної зооветеринарної академії, на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 158507,02 грн (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сім гривень 02 копійки).

Стягнути з Державного біотехнологічного університету на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

відповідачі:

- Харківська державна зооветеринарна академія, , місцезнаходження: 62341, Харківська область, Харківський район, смт Мала Данилівка, вул. Академічна, буд. 1,

- Державний біотехнологічний університет, , місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 44.

Суддя І.М. Нечипоренко