Справа № 299/66/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/66/22 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Виноградівського районного суду від 2 травня 2022 року, повний текст якого складено 2 травня 2022 року, головуюча суддя Бак М.Д., -

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) 29.12.2021 звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.

08.05.2020 в с. Мала Копаня Виноградівського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , і «Renault Dokker», д/н НОМЕР_2 . У результаті ДТП автомобілі були пошкоджені.

Винним у ДТП є ОСОБА_1 , якого постановою Виноградівського районного суду від 30.06.2020 у справі № 299/1437/20 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу не була застрахована.

Потерпіла особа повідомила МТСБУ про ДТП, подала заяву про виплату страхового відшкодування з необхідними для цього документами. На підставі Звіту про оцінку № 029/20 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Dokker», д/н НОМЕР_2 , становить 48461,93 грн, вартість проведення дослідження становить 1100,00 грн, а з урахуванням норм законодавства щодо відшкодування шкоди та визначення і виплати страхового відшкодування, розмір суми, яку в порядку регресу належить стягнути з відповідача, становить 36440,00 грн.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст. 38 п. 38.2., ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо права МТСБУ, яке виплатило потерпілому страхове відшкодування, вимагати відшкодування в повному обсязі сплаченого з водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, позивач просив стягнути на його користь з відповідача 36440,00 грн у порядку регресу та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Виноградівського районного суду від 02.05.2022 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість його вимог, оскільки надані позивачем копії документів не є засвідченими з додержанням нормативних актів, якими регулюються відповідні питання, а відомості, що наявні в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду та в заяві про виплату страхового відшкодування, не є достатніми для встановлення обставин справи.

Позивач МТСБУ не погодився із рішенням суду як із незаконним і необґрунтованим, наводить в апеляційній скарзі такі доводи.

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції вказав на окремі її недоліки, однак, не вказував на те, що додані до заяви докази і документи не були належним чином завірені. Тим часом, вимоги ст.ст. 175, 177 ЦПК України були додержані позивачем, оскільки він додав до позовної заяви прошитий, пронумерований і скріплений підписом представника позивача та печаткою позивача пакет документів.

Позивач виправив недоліки позовної заяви, що були вказані судом, а відкривши після цього провадження в справі суд визнав, що заява відповідає вимогам закону.

Суд цілком безпідставно не врахував копію постанови суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. При цьому, позивач не міг подати засвідчену копію постанови, оскільки не має її оригіналу, тоді як суд, якщо мав якісь сумніви щодо постанови, міг за власною ініціативою витребувати оригінал постанови в справі про адміністративне правопорушення, ухваленої цим же судом.

Відповідач жодним чином не заперечував проти позову і проти наданих позивачем доказів, не подавав відзиву на заяву тощо.

Суд замість розгляду справи по суті та притягнення винної в заподіянні шкоди особи до цивільно-правової відповідальності проявив надмірний формалізм щодо наданих позивачем доказів, тоді як такі відповідають вимогам, що ставляться до них законом, і захистив винуватця ДТП та звільнив його від відповідальності за завдану шкоду.

Позивач просить рішення суду скасувати та задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав, на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

Відповідно до ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 2 ч.ч. 1, 2, ч. 3 п.п. 1, 2, 4, 5, 6, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 10 ч.ч. 1, 2, ст. 11, ст. 12 ч. 5 п.п. 1, 3, 4, ст.ст. 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82, ст. 214 ч. 2 ЦПК України:

завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави;

суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі;

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; значення розгляду справи для сторін;

суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи;

особа діє у цивільних і процесуальних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує обов`язки у межах, наданих їй договором або актами законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

сторони на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ст. 82 ч. 6 ЦПК України).

Особа вправі вимагати повного відшкодування майнової шкоди, збитків, завданих їй винною, протиправною поведінкою іншої особи (ст.ст. 11-16, 22, 1166 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст. 22 ч. 3 ЦК України). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ч. 1 ЦК України).

Закон України «Про страхування» визначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1).

За правилами, встановленими ЦК України:

за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979);

предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ч. 1 п. 3);

законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування); до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ч.ч. 1, 2).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) передбачено, що:

відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них; якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 п. 2.1.);

обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3);

об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5);

страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6);

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (ст. 41 п. 41.1. пп. «а»);

МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (ст. 38 п. 38.2. пп. 38.2.1.).

Встановлено, що 08.05.2020 в с. Мала Копаня Виноградівського (на час пред`явлення позову та розгляду справи Берегівського) району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 і яким керував ОСОБА_1 , і «Renault Dokker», д/н НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «Синергія ОІЛ» і яким керував водій ОСОБА_3 , у результаті ДТП автомобілі були пошкоджені.

Ці обставини підтверджуються повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, поданим ТОВ «Синергія ОІЛ» 13.05.2020 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із доданою до нього схемою ДТП, Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Renault Dokker», д/н НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , виданим ТСЦ 2142 05.05.2020 (а.с. 8-9, 15), іншими матеріалами справи.

Постановою судді Виноградівського районного суду Бак М.Д. від 30.06.2020, з відміткою суду про набрання постановою законної сили 13.07.2020, у справі № 299/1437/20 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с. 5-6). Постанова з відповідними реквізитами роздрукована з автоматизованої системи документообігу Виноградівського районного суду, її текст внесений до Єдиного державного реєстру судових рішень (посилання в мережі Internet https://reyestr.court.gov.ua/Review/90094949).

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу не була застрахована, що підтверджується результатом пошуку страхового полісу в базі даних МТСБУ за державним реєстраційним номером транспортного засобу « НОМЕР_1 » (а.с. 7) і ніким не заперечується, ТОВ «Синергія ОІЛ» відповідно до вимог ст.ст. 33, 35, ст. 41 п. 41.1. пп. «а» Закону № 1961-IV повідомило МТСБУ про страховий випадок і подало 13.05.2020 заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 17).

Звітом від 30.05.2020 № 029/20 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Dokker», д/н НОМЕР_2 , становить 48461,93 грн (а.с. 18-37). Послуги суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 із проведення зазначеної оцінки були за рахунком від 04.06.2020 № 5 оплачені МТСБУ зі свого рахунку в АТ «Укрексімбанк» у сумі 1100,00 грн платіжним дорученням від 06.11.2020 № 2543986, що містить відмітки відділення банку МФО 322313 про прийняття документа та проведення платежу (а.с. 40, 41).

На підставі наказу начальника Департаменту внутрішнього страхування МТСБУ С. Бабича від 02.10.2020 № 3.1/1254, підписаного о 15:18:37 к.ч. кваліфікованим електронним підписом із вказівкою на дійсний на час підписання сертифікат, і довідки від 02.10.2020 № 1 потерпілому ТОВ «Синергія ОІЛ» МТСБУ зі свого рахунку в АТ «Укрексімбанк» виплатило страхове відшкодування в сумі 35340,00 грн платіжним дорученням від 05.10.2020 № 2542733, що містить відмітки відділення банку МФО 322313 про прийняття документа та проведення платежу (а.с. 38, 39, 42).

Усі вищевказані, а також інші документи були приєднані позивачем до позовної заяви та були подані до суду в копіях прошитими, пронумерованими, останній аркуш пакета документів містить на звороті засвідчувальний запис «Копії згідно оригіналів», дату «28.12.2021 р.», підпис представника МТСБУ адвоката Андрія Проца та відбиток печатки цього адвоката, який від імені МТСБУ підписав і позовну заяву (а.с. 46).

Позивач МТСБУ здійснюючи свої обов`язки доказування позову, додання до заяви документів, що мають значення в справі, та зважаючи на те, що вина відповідача ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, з якої виник спір, та у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена у справі про адміністративне правопорушення № 299/1437/20, додав до позовної заяви наявну у нього копію постанови судді Виноградівського районного суду Бак М.Д. від 30.06.2020 у зазначеній справі (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст. 43 ч. 1 п. 2, ч. 2 п.п. 4, 5, 7, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 82 ч. 6, ст. 83 ч. 1, ст. 175 ч. 3 п.п. 5, 8, ч. 6, ст. 177 ч.ч 1, 5 ЦПК України).

За приписами Закону України «Про доступ до судових рішень»:

для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (ст. 3 ч. 1);

судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4 ч. 1);

судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру (ст. 4 ч. 5);

суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (ст. 6 ч. 3).

Отримані з ЄДРСР судові рішення є належними текстами, які можуть використовуватися судом при здійсненні судочинства. За необхідності суд має право і можливість перевірити зміст наданих у такий спосіб рішень, для чого має повний доступ до ЄДРСР (ст. 263 ч. 5 ЦПК України, ст. 4 ч. 5 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

За змістом ст. 2, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 12 ч. 5, ст.ст. 43, 49, ст. 185 ч. 1 ЦПК України, суд (суддя) зобов`язаний забезпечити учасникам процесу, зокрема позивачу, можливість здійснення процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дії, вимоги і процесуальні рішення суду (судді) повинні бути ясними і зрозумілими для учасника процесу, суд (суддя) повинен діяти у зрозумілий для сторін спосіб, передбачений процесуальним законом, зокрема, повинен чітко вказати на конкретні недоліки заяви, що саме і уможливлює їх виправлення, сторона повинна мати можливість належно виконати конкретні та обґрунтовані вимоги суду (судді). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, тобто, мають бути зазначені конкретні підстави, що потягли залишення заяви без руху.

Ухвалою судді Виноградівського районного суду від 12.01.2022 позовну заяву МТСБУ було залишено без руху, оскільки в ній не був зазначений РНОКПП або серія та номер паспорта представника позивача, був відсутній розрахунок суми, про стягнення якої пред`явлено позов, а також клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача було викладене в позовній заяві, а не в додатку до неї (а.с. 48-49). На інші недоліки заяви в ухвалі не вказувалося.

Оскільки вказані в ухвалі від 12.01.2022 недоліки позовної були виправлені, ухвалою судді Виноградівського районного суду від 21.02.2022 провадження в справі було відкрито (а.с. 63-64).

У судовому засіданні 02.05.2022 суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у позові (а.с. 69-71). Відповідно до змісту рішення, суд:

визнав належними, допустимими та достовірними доказами (джерелами доказів) копії:

повідомлення ТОВ «Синергія ОІЛ» про ДТП від 13.05.2020 з додатками (за винятком фотографій);

заяви ТОВ «Синергія ОІЛ» від 13.05.2020 до МТСБУ;

Звіту від 30.05.2020 № 029/20 про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ; рахунку-фактури від 04.06.2020 № 5, виданого ФОП ОСОБА_4 ;

Акту виконаних робіт згідно рахунку № 05, складеного 04.06.2020 МТСБУ та ФОП ОСОБА_4 ;

наказу МТСБУ від 02.10.2020 № 3.1/1254 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ТОВ «Синергія ОІЛ»;

не визнав належними, допустимими та достовірними доказами (джерелами доказів):

копію постанови судді Виноградівського районного суду від 30.06.2020 у справі № 299/1437/20 про адміністративне правопорушення суд визнав неналежно засвідченою копією письмового доказу, оскільки відповідність її оригіналу засвідчена представником позивача, а не відповідальною особою апарату суду та не засвідчена печаткою суду із зазначенням дати;

копію електронного документа інформації з Централізованої бази даних МТСБУ від 21.12.2021, яка не містить відомостей про те, ким сформовано документ, тому що її оформлено з порушенням вимог абз. 1 пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку роботи з електронними документами в діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання, затвердженому наказом Мін`юсту України від 11.11.2014 № 1886/5, зареєстрованого в Мін`юсті України 11.11.2014 за № 1421/26198, де передбачено, що електронний документ має бути оформлений за загальними правилами документування і мати реквізити, що встановлені для аналогічного документа з паперовим носієм інформації; відомості про виконавця документа, підпис особи, яка склала документ, є обов`язковими реквізитами документа, передбаченими у підпункті 4.1 пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації; вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144 «Про прийняття та скасування національних стандартів»;

копії платіжних доручень від 05.10.2020 № 2542733 і від 06.11.2020 № 2543986 про сплату МТСБУ, відповідно, 35340,00 грн на користь ТОВ «Синергія ОІЛ» та 1100,00 грн на користь ФОП ОСОБА_4 , у яких відсутні підписи уповноваженого працівника банку;

копію довідки МТСБУ від 02.10.2020 № 1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, яку не підписано вказаними в ній посадовими особами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, електронними доказами (ст. 76 ч. 1, ч. 2 п. 1).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ч. 1 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ч.ч. 1, 2 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ч. 1 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ч. 1 ЦПК України).

Стаття 95 ЦПК України встановлює, що:

письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1);

письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 2);

копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4);

учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5);

якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу; якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6).

Дії суду першої інстанції щодо кваліфікації доказів, їх оцінки з точки зору належності та допустимості суперечать меті цивільного судочинства та суті правил, установлених цивільним процесуальним законом.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковим до виконання судовим рішенням і не є письмовими доказом у розумінні ст. 76 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 95 ч. 1 ЦПК України та не оцінюється судом за правилами оцінки саме доказів (ст. 89 ЦПК України), навпаки, така постанова звільняє від обов`язку доказування того, чи мали місце відповідні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою (ст. 82 ч. 6 ЦПК України). Сторона, діючи в процесі добросовісно, повинна надати суду раніше ухвалені судові рішення, які мають значення в справі, що розглядається, або повідомити про наявність таких рішень, як це й зробив позивач МТСБУ.

Суд, якщо не мав сумнівів щодо вищевказаної постанови, зобов`язаний був враховувати її і коли вона надана позивачем у вигляді копії документа, і коли б вона була надана у вигляді роздруківки з ЄДРСР, оскільки МТСБУ має в своєму розпорядженні лише документ, наданий йому стороною процесу страхового відшкодування або отриманий шляхом вільного доступу до ЄДРСР. За потреби, в тому числі, з метою перевірки доводів позивача, суд не мав жодних перешкод отримати з ЄДРСР це судове рішення з усіма його реквізитами. Понад те, оригінал цієї постанови є в справі про адміністративне правопорушення № 299/1437/20, яка знаходиться в архіві цього ж суду, була розглянута цією ж суддею і жодних перешкод для її дослідження суд не мав. Утім, про жодні сумніви щодо постанови чи її змісту суд у своєму рішенні не зазначив.

Як указана постанова, так і інші документи були подані до суду першої інстанції в належній формі, в одному прошитому, пронумерованому та засвідченому пакеті. Презюмується, що оригінали поданих у такий спосіб документів (доказів) знаходяться у позивача, а оскільки йдеться про страхове відшкодування, за обставинами справи таке місцезнаходження документів сумнівів не викликає та ніким не заперечувалося. Не висловлені такі сумніви і судом. Відтак суд не мав процесуальних підстав не враховувати певні докази, а в разі виникнення сумнівів щодо них не був позбавлений права та можливості витребувати оригінали документів. Ба більше, за наявності сумнівів у таких доказах суд порядком повного, об`єктивного і всебічного з`ясування обставин справи, перевірки доводів позивача зобов`язаний був обговорити питання про огляд оригіналів документів.

У такий спосіб суд не діяв. Окрім цього, без належного правового та/або логічного обґрунтування суд одні документи (докази) взяв до уваги, а інші, що знаходяться в тому самому прошитому пакеті документів, до уваги як докази не взяв, хоча, будучи послідовним у своєму підході, повинен був відхилити всі докази в пакеті як подані з порушенням вимог процесуального закону.

Слід враховувати також, що відповідач ОСОБА_1 будучи обізнаним про процес (а.с. 68) і діючи в ньому, реалізуючи своє право на захист на власний ризик і розсуд не заперечував проти позову, проти поданих позивачем доказів, не ставив їх під сумнів тощо.

З огляду на це висновки суду щодо доведеності або недоведеності фактичних обставин справи непослідовні та суперечливі.

Винуватість ОСОБА_1 в ДТП, з якого виник спір, та вчинення ним відповідних дій установлені, жодних сумнівів не викликають і ніким не заперечуються. Безвідносно до того, чи вважав суд першої інстанції інформацію з Централізованої бази даних МТСБУ від 21.12.2021 щодо відсутності страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу належною, ця обставина була зафіксована у повідомленні від 13.05.2020 про ДТП, яке суд визнав належним доказом. Документи про виплату страхового відшкодування та про оплату за виконання звіту про оцінку шкоди поза тим, що підстав для визнання їх неналежними доказами немає, повністю узгоджуються з документами, що їх суд визнав належними доказами, а наказ про виплату страхового відшкодування (належний доказ) встановлює відповідну суму, визначає підставу для виплати та ґрунтується, своєю чергою, на довідці про розмір відшкодування («неналежному доказі»), чим, з одного боку, повністю підтверджує довідку, а з іншого, якщо брати до уваги логіку міркувань суду, не має підстави, що створює ситуацію правового нонсенсу.

Таким чином, позивач МТСБУ мав і довів належні підстави для пред`явлення в порядку регресу позову до ОСОБА_1 та стягнення в рахунок компенсації виплаченого страхового відшкодування 35340,00 грн, а також для стягнення 1100,00 грн у рахунок компенсації витрат, що їх поніс на оплату на проведення оцінки шкоди. Доводи позивача та надані ним докази відповідачем не спростовані.

Рішення суду першої інстанції незаконне, постановлене з істотним порушенням норм процесуального права, внаслідок неправильного тлумачення і застосування положень цивільного процесуального закону, що не відповідає їх дійсному змісту і меті, та фактичного незаконного позбавлення судом позивача можливості одержати доведене відшкодування. Суд постановив рішення не встановивши в дійсності фактичних обставин справи по суті, не давши їм оцінки, зосередившись суто на формальних положеннях ЦПК України, при цьому, у відриві їх від реальних обставин справи та її матеріалів. На норми матеріального права суд послався, проте, за встановлених обставин їх фактично не застосував належним чином у контексті спору, тоді як такі підлягали застосуванню. Внаслідок надмірного та невиправданого формалізму суд першої інстанції у достатньо зрозумілій фактичній і правовій ситуації замість розв`язання спору створив ситуацію правової невизначеності. Суд не керувався завданням цивільного судочинства, не виконав своєї функції, ухилився від відправлення правосуддя, чим істотно порушив права позивача, обґрунтованість вимог якого знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2 ЦПК України апеляцію позивача належить задовольнити, рішення суду, істотне порушення яким норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, скасувати, позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 35340,00 грн у рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу та 1100,00 грн витрат на проведення оцінки шкоди, разом 36440,00 грн.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити,

рішення Виноградівського районного суду від 2 травня 2022 року скасувати,

позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити,

стягнути на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 25, , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_1 , 35340,00 грн (тридцять п`ять тисяч триста сорок гривень 00 коп.) у рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу та 1100,00 грн (одну тисячу сто гривень 00 коп.) витрат на проведення оцінки шкоди, разом 36440,00 грн (тридцять шість тисяч чотириста сорок гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 5675,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 25 листопада 2022 року.

Судді