ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4033/22 Справа № 202/2425/21 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника Акціонерного Товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК Кущ Яни Василівни на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року, по справі за позовом Акціонерного Товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 28.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 701, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у сумі 34620 грн.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує.

Станом на 18.02.2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 44020 грн. 27 коп., з яких: 22984,20 грн. заборгованість за кредитом, 1,64 грн. заборгованість за процентами, 14491,96 грн. заборгованість за комісією, 6542,47 грн. штрафні санкції.

За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 44020 грн. 27 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь до ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного Товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК Кущ Яна Василівна просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при винесенні рішення не дослідив норми матеріального права, які стосуються порядку списання банками заборгованості позичальників на позабалансовані рахунки, де операція списання заборгованості не прирівнюється до прощення боргу, а є лише категорією бухгалтерського обліку, також при списанні простроченої заборгованості позичальників банк повинен продовжувати заходи зі стягнення кредитної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 подала відзив на скаргку, в якому посилається на її необгрунтованість та вважає такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», назву якого в подальшому змінено на Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № 701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до умов цього договору банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі на суму 34620 грн. (30000 грн. на загальні споживчі цілі, 4320 грн. для оплати договору страхування, 300 грн. - для сплати разової комісії) на строк 24 місяці зі сплатою процентів 0,01 % річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %.

Згідно з умовами договору відповідач зобов`язалася сплачувати щомісячно 2477 грн. 79 коп. та 2477 грн. 67 коп. останній платіж, в тому числі комісію за обслуговування кредитної заборгованості 1035 грн. 14 коп.

Факт надання кредиту відповідачу підтверджується меморіальним ордером від 28.01.2019 року про перерахування на її рахунок суми в розмірі 34620 грн., а також частковим погашенням відповідачем кредиту.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, банк посилається на те, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 18.02.2021 року має заборгованість 44020 грн. 27 коп., з яких: 22984,20 грн. заборгованість за кредитом, 1,64 грн. заборгованість за процентами, 14491,96 грн. заборгованість за комісією, 6542,47 грн. штрафні санкції.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції послався на те що, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості в розмірі 44020 грн. 27 коп.

колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може з огляду на наступне.

Так, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконувала частково до серпня 2019 року.

Разом із тим, як вбачається з долученої позивачем виписки по рахунку, 28.09.2020 року було здійснено списання простроченої заборгованості по договору згідно з протоколом Правління № 823 від 22.09.2020 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статтей 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК).

Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Крім того, за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (яка діяла на час укладення кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Цивільно правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов?язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов?язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов?язків як заходу цивільно правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов?язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження існування на час розгляду справи заборгованості за кредитом в розмірі 22984,20 грн., процентами в розмірі 1, 64 грн., комісією в розмірі 14491, 96 грн. Також суд першої інстанції помилково зазначив, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку неустойки (пені) в сумі 6542, 47 грн., оскільки з заяви № 701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається що відповідачка погодилась з наданням їй кредиту та умовою його сплати.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог Акціонерного Товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів.-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного Товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК (, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) заборгованості у сумі 44020, 27 (сорок чотири тисячі двадцять грн. 27 коп.), з яких :

- 22984,20 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 1,64 грн. заборгованість за процентами;

- 1449 грн. заборгованість за комісією;

- 6542,47 грн. штрафні санкції.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК судовий збір за подання позову 2270,00 грн., та за подання апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ж.І. Максюта

Судді О.В. Свистунова

М. М. Пищида