Справа № 297/3084/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ГЕЦКО Ю. Ю.,

за участю секретаря Ісак О. І., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

встановив:

25.09.2019 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Берегівському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис за № 116.

Від цього шлюбу у сторін є спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, свою заяву мотивувала тим, що їх шлюб існує лише формально, сторонни втратили почуття гідності один до одного і не розуміть один одного як чоловік та жінка, припинили шлюбні відносини, дитина постійно проживає з відповідачем і вона не дає позивачу приймати участь у вихованні дитини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки відповідачем не було подано суду відзив на позовну заяву, тому просили розглянути справу за наявними матеріалами.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не заперечує щодо розгляду справи за матеріалами позовної заяви, та відповідачем подано відзив на позовну заяву, суд вирішив змінити порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, а саме дослідити лише письмові докази подані сторонами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, сторони зареєстрували шлюб 25.09.2019 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Берегівському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис за № 116.

Від цього шлюбу у сторін є спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що з часу укладення шлюбу, спільне життя між сторонами не склалося і подружжя проживає окремо та не підтримує сімейних відносин. Подальше спільне життя для них є неможливим та суперечить їх інтересам сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Стаття 141 СК України містить положення про те, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 статті 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України зазначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Положення ст. 159 СК України передбачають, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач жодним чином не бере участі у забезпеченні синові цього права.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, а батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідач не забезпечує інтереси своєї дитини, не піклується про неї, не виконує навіть ті обов`язки, які визначені в судовому порядку.

У ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно висновку органу опіки та піклування Берегівської міської ради щодо доцільності визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, вважає, що доцільно буд встановити наступний спосіб: щосереди з 16:00 до 20:00 та щонеділі з 10:00 до 20:00 години, щороку 7 січня та 7 листопада з 10:00 до 20:00 години, можливість спілкування з дитиною засобами телефонного, елетктронного чи будь-якого іншого звязку у випадку досягнення дитиною віку, коли дитина буде здатна самостійно висловлювати власну думку, спільний відпочинок та оздоровлення доньки та батька влітку та взимку за попередньою домовленістю з матір`ю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 265, 267, 268, 352, 354, 355, ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 112, 161, 180, ч. 2 ст. 182 СК України,

рішив:

Змінений позов задовольнити.

Шлюб зареєстрований 25.09.2019 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за № 116, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Усунути перешкоди, щодо виховання доньки ОСОБА_5 , батьком ОСОБА_1 , визнавши наступний спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щосереди з 16:00 до 20:00 та щонеділі з 10:00 до 20:00 години, щороку 7 січня та 7 листопада з 10:00 до 20:00 години, можливість спілкування з дитиною засобами телефонного, елетктронного чи будь-якого іншого звязку у випадку досягнення дитиною віку, коли дитина буде здатна самостійно висловлювати власну думку, спільний відпочинок та оздоровлення доньки та батька влітку та взимку за попередньою домовленістю з матір`ю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Юрій ГЕЦКО