Справа № 727/8195/22
Провадження № 2/727/1709/22
22 листопада 2022 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат до відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що сторони перебували у не зареєстрованому шлюбі з 2016 року. У цих стосунках у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказує, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці вирішено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_4 в розмірі 1800,00 грн., починаючи з 02 червня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з наведеним, Шевченківським районним судом м. Чер-нівці було сформовано та видано позивачці виконавчий лист, який остання в подаль-шому пред`явила до Глибоцького відділу ДВС у Чернівецькому районі для виконання.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`я-вились, однак представник позивачки спрямувала до суду заяву, згідно якої позовні ви-моги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їхню відсутність та не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не по-дав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК Укра-їни розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допо-могою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрун-тованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що у позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_3 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , зареєстрованого та виданого Чернівецьким міським відділом державної реєс-трації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черні-вецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №2051 (а.с.13).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.08.2020 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього си-на - ОСОБА_3 в розмірі 1800 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків про-житкового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону (а.с.15-17).

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи та копією паспорта зі встанов-леним місцем реєстрації підтверджується проживання ОСОБА_3 з його матір`ю, ОСОБА_1 за спільною адресою - АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст. 196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належ-ному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передба-чена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На плат-ника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утво-рилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою за-робітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В ін-ших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумо-вили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, по-в`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому по-винен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відсту-пити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викла-деного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України, з огляду на та-ке.

Відповідно до Закону України від 26.04.2001 року №2402-ІІІ «Про охорону ди-тинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інте-ресів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть до-статніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та ду-ховного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, прожи-вання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від про-живання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпе-чувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, мо-рального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК Укра-їни.

Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права ди-тини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», алі-менти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів ви-конання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі од-ного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня простро-чення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рі-шення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказу-вання не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14.04.2022 року №238-36/7978 по АСВП63124281, наданого Глибоцьким відділом державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за виконавчим листом №727/4613/20 виданого 17.08.2020 року, станом на 31.03.2022 року склала 37600,00 грн. (а.с.14).

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне викону-ватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК Ук-раїни пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити роз-мір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня пору-шення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рі-шення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із простро-чених платежів та визначивши її загальну суму.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми не-сплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк ви-конання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати алі-ментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день про-строчення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розра-ховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму неспла-чених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежу-ється тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне ви-конуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини пер-шої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням уста-новленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахо-ваної пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Указаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується забор-гованістю зі сплати аліментів від 14.04.2022 року №238-36/7978 по АСВП63124281 (а.с.14) виконаним державним виконавцем, який належними доказами в судовому за-сіданні не був спростований відповідачем.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату та несплату аліментів у розмірі 33820,00 грн.

Згідно положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив ви-конання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму бор-гу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач як боржник не виконав покладене на нього зобов`язання за рішенням суду по сплаті аліментів на користь позивача, суд вважає необхідним також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 інфляційні втрати за прострочення сплати аліментів за період з 02.06.2020 року по 31.03.2022 року у розмірі 2480,61 грн.

Також згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

ухвалив:

Ухвалити заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стяг-нення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат - задо-вольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на-родження, РНОКПП НОМЕР_3 , пеню за несвоєчасну сплату та несплату аліментів у розмірі 33820,00 (тридцять три тисячі вісімсот двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на-родження, РНОКПП НОМЕР_3 , інфляційні втрати за прострочення сплати алі-ментів за період з 02.06.2020 року по 31.03.2022 року, у розмірі 2480,61 (дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень (шістдесят одну) копійку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Є.Терещенко