КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/6545/22 Головуючий у І інстанції Ключник А.С.
Провадження №22-ц/824/8633/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.А.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ФАЙНАНС» - Лисенка Дмитра Вячеславовича на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ФАЙНАНС» про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Просив накласти арешт на автомобіль «Toyota Cаmry», 2021 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановити заборону користування цим автомобілем та передати цей автомобіль на відповідальне зберігання власнику ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС», , або третій особі до моменту постановлення судом рішення у справі про витребування спірного автомобіля із чужого незаконного володіння, оскільки на думку заявника, незабезпечення позову може в подальшому утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» - адвокат Лисенко Д.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити подану заяву про забезпечення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначив, судом не було надано належної оцінки наведеним у заяві про забезпечення позову обставинам, з яких вбачається, що виконання майбутнього судового рішення про витребування спірного автомобіля без його завчасного відшукання, арешту та заборони користування, передачі на відповідальне зберігання може бути значно ускладнене або майже повністю невиконане, адже наразі в Україні фактично реалізувати просто арешт автомобіля, який і так вже належить позивачу, але перебуває у невідомому місці у недобросовісного користувача - недоцільно, без заборони ним користуватися та без збереження авто у третіх осіб.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» - адвокат Лисенко Д.В. підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі.

Керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не наведено обставин, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Договору фінансового лізингу № ЧГ-206, укладеного 21 жовтня 2022 року між ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» та ОСОБА_1 , об`єктом лізингу є автомобіль «Toyota Cаmry», 2021 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вартість автомобіля становить 1 003 311,83 грн.

Згідно з п. 9.2 Договору фінансового лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний:

9.2.1. прийняти Об`єкт лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов Договору фінансового лізингу;

9.2.2 вчасно та у повному обсязі сплачувати ОСОБА_2 платежі, а також інші платежі відповідно до умов Договору, а також штрафні санкції відповідно до положень Договору та інші платежі, які пов`язані з використанням Об`єкта лізингу виключно на рахунки Лізингодавця.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до його подання, ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» зазначав, що предметом майбутнього позову буде витребування спірного автомобіля. В доводах заяви зазначив, що ОСОБА_1 , в порушення умов Договору фінансового лізингу, оплативши у жовтні 2021 року лише авансовий платіж та отримавши у користування спірний автомобіль, з листопада 2021 року взагалі припинила виконувати зобов`язання по оплаті згідно договору ані у частковому, ані у повному обсязі, здійснюючи фактично безкоштовну експлуатацію предмету лізингу, чим порушила умови Договору. 16.06.2022 року сплив строк добровільного повернення автомобіля, визначений Лізингодавцем згідно повідомлення від 02.06.2022 р, яким Лізингоодержувачу пропонувалося повернути спірний автомобіль власнику - ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» - чого виконано не було, що і стало предметом майбутнього позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заявник також зазначав, що автомобіль «Toyota Cаmry», 2021 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , було оснащено GPS трекером, встановлення та експлуатація якого передбачені умовами Договору фінансового лізингу. Однак, з 06.03.2022 року місцезнаходження транспортного засобу, переданого в користування ОСОБА_1 , неможливо встановити у зв`язку із деактивацією системи GPS в ручному режимі.

Крім того, обґрунтовуючи наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, заявник вказував, що ОСОБА_1 у грудні 2021 р. - січні 2022 року вчинялись дії, спрямовані на позбавлення Лізингодавця будь-яких важелів впливу не неї через об`єкт фінансового лізингу, зокрема, звертаючись із позовами про визнання права власності на рухоме майно та в рамках цих справ із заявами про забезпечення позовів шляхом заборони ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» за власною ініціативою продавати, здавати в оренду чи будь-яким іншим чином обмежувати ОСОБА_1 у користуванні транспортними засобами, які є об`єктами договорів фінансового лізингу.

Заявник також звертав увагу суду першої інстанції на ту обставину, що здійснивши 02.06.2022 р. повідомлення на адресу боржника про односторонню відмову від договору фінансового лізингу, заявник/позивач дізнався про те, що жодна із задекларованих адрес реєстрації та перебування відповідача ОСОБА_1 не належить ані їй, ані членам її родини на праві власності; адреса місцеперебування відповідача, яку визначено у договорі, як адреса місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_1 вказана невірно (неповністю), адже це є багатоквартирна будова (щонайменше, має більше 18 різних об`єктів), отже, відомості про реальне місцезнаходження відповідача - невідомі. Крім того, відповідач ОСОБА_1 володіє значною кількістю об`єктів нерухомості, оформленої на третіх осіб на умовах реєстрації у реєстрі нерухомості обтяження під «попередній договір» або «попередній договір із ознаками іпотеки», що дозволяє їй уникати звернення стягнення за її власними грошовими зобов`язаннями, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою.

Сукупність зазначених обставин, на думку заявника, свідчить про те, що виконання майбутнього судового рішення про витребування спірного автомобіля, без його завчасного відшукання, арешту та заборони користування та передачі на відповідальне зберігання, може бути значно ускладнене або повністю невиконане.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції не дав належної оцінки таким доводам заявника, формально зазначивши про відсутність обґрунтованості підстав для застосування заходів забезпечення позову, про які просив заявник.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову, які є необхідними для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання рішення суду у спорі.

При цьому, апеляційний суд виходить із наступного.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1, 2 частини 1 якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» та ОСОБА_1 дійсно виник спір, предметом якого є витребування майна з чужого незаконного володіння. Обставини, наведені у заяві, про те, що ОСОБА_1 використовує переданий їй транспортний засіб без оплати з грудня 2021 року та, маючи на руках технічний паспорт на автомобіль, може без відома позивача передати його іншим особам, зокрема для використання службою таксі, що вочевидь вплине на фактор зносу та технічний стан транспортного засобу, дає підстави вважати, що виконання майбутнього судового рішення про витребування спірного автомобіля без його завчасного відшукання, арешту та заборони користування, передачі на відповідальне зберігання, може бути значно ускладнене або майже повністю невиконане.

При цьому обраний заявником захід забезпечення позову не порушує прав відповідача, а сприяє недопущенню порушення прав заявника до встановлення фактичних обставин спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову з підстав зазначених в цій постанові.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ФАЙНАНС» - Лисенка Дмитра Вячеславовича - задовольнити.

Скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року.

Задовольнити заяву товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ФАЙНАНС» про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Накласти арешт на автомобіль «ToyotaCаmry», 2021 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузову) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановити заборону користування цим автомобілем та передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику - ТОВ «МОТОР ФАЙНАНС» (4) або третій особі (відмінній від відповідача або іншої особи, у якої буде вилучено автомобіль), до постановлення судом рішення у справі про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28.11.2022 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.А.