Справа № 161/3212/22
Провадження № 2/161/2094/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитрук Т.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про визнання відмови вчинити дії незаконною та зобов`язання їх вчинити, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (надалі АТ «Волиньгаз») про визнання відмови вчинити дії незаконною та зобов`язання їх вчинити.

Вказує, що вона є власником земельної ділянки для забудови та обслуговування житлового будинку площею 0,1330 по АДРЕСА_1 , на якій збудований житловий будинок.

Вказує, що з метою газифікації житлового будинку, вона 10.12.2021 року звернулась до відповідача із заявою про підключення будинку до газороздільної системи. Однак їй було відмовлено, мотивуючи тим, що їй необхідно надати письмовий дозвіл на підключення до газопроводу від замовника по будівництву, оскільки місцем забезпечення потужності для газифікації її житлового будинку є газопровід середнього тиску Д-50, замовником якого є ОСОБА_4 , який уклав договір на користування складовими газорозподільчої системи.

Вважає таку відмову незаконною і такою, що порушує її права, як власника нерухомого майна, зазначаючи, що ОСОБА_4 був замовником по будівництву газопроводу, а не власником.

У зв`язку з чим, просить визнати бездіяльність АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» щодо відмовим у наданні послуги з приєднання до ГРМ незаконною та зобов`язати відповідача вчинити всі необхідні дії для підключення житлового будинку АДРЕСА_1 до газорозподільної системи, а саме: до газопроводу середнього тиску по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.06.2022 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,133 га, кадастровий номер :03:001:2226 (а.с. 6).

Згідно будівельного паспорта на вказаній земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 позивачем збудований житловий будинок (а.с. 7).

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_3 зверталась із заявами до АТ ОГС «Волиньгаз про підключення будинку до газороздільної системи (а.с. 12, 14).

Однак, листами АТ «Волиньгаз» ОСОБА_3 відмовлено у підключенні до газопостачання, мотивуючи тим, що їй необхідно надати письмовий дозвіл на підключення до газопроводу від замовника по будівництву газопроводу (а.с. 13, 14).

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Взаємовідносини між газопостачальним, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, а також Кодексом газорозподільних систем, ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання». Затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.11.2018 року №303.

Згідно ч. 2 розділу 2 Кодексу ГРМ «Порядок приєднання об`єктів замовників (технічного доступу) до ГРМ» передбачено, що для приєднання об`єкта замовника до газових мереж, які не належать оператору ГРМ та підключені до його ГРМ і які в результаті приєднання об`єкта замовника набудуть статусу газорозподільної системи, оператор ГРМ зобов`язаний звернутися до власника зазначених газових мереж для отримання письмової згоди на приєднання об`єкта замовника до його газових мереж. Замовник має право самостійно отримати згоду власника газових мереж. При цьому між власником зазначених мереж і оператором ГРМ має бути підписана угода (про наміри, меморандум тощо) про зобов`язання власника укласти з оператором ГРМ перед пуском газу на об`єкт замовника один із договорів на користування газових мереж (господарського відання, користування чи експлуатації), передбачених цим Кодексом.

Як з`ясовано в судовому засіданні, місцем забезпечення потужності для газифікації житлового будинку АДРЕСА_1 є газопровід середнього тиску Д-50 по АДРЕСА_1 (а.с. ).

При цьому, замовником по будівництву вказаного газопроводу є ОСОБА_4 (власник), який уклав з АТ «Волиньгаз» (користувач) договір на користування складовими газорозподільної системи (а.с. ).

Згідно п. 4 ч. 4 розділу VІІІ «Прикінцеві положення», користувач зобов`язаний приєднувати до майна об`єкти системи газопостачання третіх осіб виключно за погодженням із власником (а.с. ).

Отже, оскільки відсутня згода замовника будівництва газопроводу ОСОБА_4 на приєднання будинку ОСОБА_3 до газопроводу середнього тиску в АДРЕСА_1 , то дії АТ «Волиньгаз» є правомірними.

При цьому, представником позивача суду не представлено доказів звернення ОСОБА_3 до власника газових мереж на приєднання її будинку до газопроводу.

Частиною першою статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про визнання відмови вчинити дії незаконною та зобов`язання їх вчинити відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 листопада 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк