Провадження № 2/752/1431/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.10.2022 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого - судді Мазура Ю.Ю.,

за участю секретаря - Луценко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу із відповідачем-1 та відповідачем-2 належить на праві спільної часткової власності будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.08.2005 по справі № 2-4049/2005, ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2005 про виправлення описки в рішенні по тій же справі було вирішено поділити будинковолодіння між власниками. Після реєстрації права власності позивача на 37/100 часток у вказаному вище нерухомому майні, позивач з її онуком - ОСОБА_6 для покращення умов свого проживання за згодою інших співвласників відповідачів вирішили зробити реконструкцію своєї частини житлового будинку, внаслідок якої знесли частину позивача житлового будинку літ. А та побудували біля нього новий житловий будинок літ. М загальною площею 33,7 кв.м. Будівництвом займався онук позивача ОСОБА_6 , оскільки житло призначалось для його проживання в майбутньому, і він мав оформлювати дозвільні документи на будинок, однак ОСОБА_6 раптово помер у 2013 році і після його смерті виявилось, що він не отримував дозвіл на початок будівельних робіт. Позивач бажає приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування її з відповідачами будинковолодіння, однак відповідачі не погоджуються на приватизацію. Позивач зазначає, що внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку та відмови відповідачів оформлювати право користування чи право власності на вказану землю, змушена звернутись до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, позивач просить виділити їй, ОСОБА_1 , у власність житловий будинок літ. М загальною площею 33,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 зі спільної часткової власності та припинити її право спільної часткової власності на вказане будинковолодіння з відповідачами.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07.09.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.09.221 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено та замінено відповідача-1 ОСОБА_5 на її правонаступника ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26.11.2021 закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, до судового розгляду по суті.

Позивач по справі в судове засідання не з`явилася, представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги просив задовольнити, а також просив долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про право на спадщину за законом та копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Відповідач - 1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, на адресу суду надіслав заяву, в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач - 2 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань про розгляд справи у її відсутність до суду не надходили, свого представника не направила.

Відповідач - 3 Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходили, свого представника не направили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Судом встановлено, що згідно Реєстраційного посвідчення № 018856, виданим Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, посвідчено, що 37/100 частин жилого будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , зареєстрованому за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Рішення Московського районного суду м. Києва від 04.09.2000; ухвал Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2005; рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.08.2005; ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2005.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Києва від 04.09.2000 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 задовольнити. Вирішено: визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 21.03.1995 Першою Київською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , в частині успадкування ОСОБА_9 ј частки будинку АДРЕСА_1 ; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 15.10.1998 Другою Київською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , в частині успадкування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по 1/8 частки будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - ј частину будинку по АДРЕСА_1 ; задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_10 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 є її батьком, а також батьком ОСОБА_11 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2005 постановлено уточнити резолютивну частину рішення Московського райсуду м. Києва від 04.09.2000 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадкове майно, визнання права власності на спадщину та викласти її наступним чином: позов задовольнити. Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 21.03.1995 Першою Київською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , в частині успадкування ОСОБА_9 ј частини будинковолодіння АДРЕСА_1 . Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 15.10.1998 Другою Київською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , в частині успадкування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по 1/8 частки будинковолодіння по Фроментівському узвозу в м. Києві. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - ј частину будинковолодіння по Фроментівському узвозу 3 в м. Києві. В решті рішення залишено без змін.

Київським міським бюро технічної інвентаризації видано 12.12.2001 технічний паспорт на жилий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_2 .

Як вбачається з копії рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.08.2005 позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, про припинення права власності на частину домоволодіння, зміні долів та виділ часток будинку. Вирішено: припинити право власності на Ѕ частину належного ОСОБА_12 на домоволодіння АДРЕСА_3 ; виділити ОСОБА_1 37/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з приміщень будинку літ. А - 2 - кухня площею 8,8 кв.м.; 2-4 - житлова площа 12,6 кв.м., 2-1 - тамбур площею 6,4 кв.м.; виділити ОСОБА_5 у власність 21/100 частину будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень будинку літ. Б - 5-1- коридор площею 4,4 кв.м.; 5-2 кладова площею 1,9 кв.м.; 5-3 кухня площею 7,8 кв.м.; 5-4 - жтлова площа 11,3 кв.м. та сарай літ. Д.; виділити ОСОБА_7 , спадкоємницею якої є ОСОБА_3 , у власність 42/100 частини будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме наступні приміщення будинку літ. А 2-3 кухня площею 8,8 кв.м., 2-4 житловою площею 12,6 кв.м.. 2-1 тамбур площею 6,4 кв.м.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2005 постановлено виправити описку в рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 02.08.2005 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, про припинення права власності на частину домоволодіння, зміні долів та виділ часток будинку. Вказано, що поділ домоволодіння АДРЕСА_1 здійснений наступним чином. Виділено ОСОБА_1 37/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з приміщень будинку літ. «А» - 2-3 - кухня площею 8,8 кв.м., 2-4 - житлова площа 12,6 кв.м., 2-1 тамбур площею 6,4 кв.м. Виділено ОСОБА_5 21/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з приміщень в будинку літ. «Б» 5-1, коридор площею 4,4 кв.м., 5-2 - кладова площею 1,9 кв.м., 5-3 кухня площею 7,8 кв.м., 5-4 житлова площа 11,3 кв.м. та сарай літ. «Д». Виділено ОСОБА_7 право власності на 42/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з приміщень літ. «А» 1-4 житловою площею 9,5 кв.м., 1-5 житловою площею 12,5 кв.м., 1-3 кухня, площею 11,2 кв.м.

Київським міським бюро технічної інвентаризації видано Технічний паспорт, на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 26.02.2010, інвентаризаційна справі № 8902.

З вищевказаних технічних паспортів за 2001 та 2010 роки вбачається, що самовільно побудовані відповідачами сараї літ. И, З, прибудова літ. А3 до будинку літ. А побудовано до 2001, житловий будинок літ. М самочинно побудовано до 2010, а тому згідно будівельної амністії 2012 вони не вважаються самочинним будівництвом і їх дозволено здати в експлуатацію без наявності дозвільних документів на будівництво (п.п. 30 п. 7 розділу І Закону України від 20.11.2012 № 5496-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності», п.п. 1 п. 1 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Мінрегіону 03.07.2018 № 158, зареєстровано в Мінюсті України 28.08.2018 за № 976/32428).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначена позивачем смерть її онука ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.2022, виданого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 8-1, спадкова справа № 487/2021 посвідчено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , 1948 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме 21/100 частини домоволодіння за номером АДРЕСА_1 , яке складається з приміщень в будинку літ. «Б», загальною площею - 25,1 кв.м., житловою площею - 11,3 кв.м. Також зазначене підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68069445 від 12.01.2022.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.,ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної гласності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».

У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6- ІЗОцсІЗ зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні».

З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20).

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц.

Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" №7 від 04.10.1991 р.: При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом; Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена - ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачами, сторони по справі здійснили розподіл між собою вказаного будинковолодіння і довгий час користується кожен своїм будинком з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями.

Таким чином судом встановлено, що існує технічна можливість виділення позивачу самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на виділ яких сторона має право відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином суд, дослідивши усі обставини справи, вивчивши доводи та докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Суд також враховує, що відповідачем-1 ОСОБА_2 визнаються позовні вимоги в повному обсязі, що підтверджується його заявою, яка наявна в матеріалах справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, а матеріали справи не містять відомостей про звільнення відповідача від сплати судового збору, то суд вважає за необхідно стягнути судовий збір із відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 (1935 року народження, РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ) у власність житловий будинок літ. М загальною площею 33,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 зі спільної часткової власності.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (1935 року народження, РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ) на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ).

У зв`язку з проведеним поділом припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (1935 року народження, РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 468 (чотириста шістдесят вісім) грн 94 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (1935 року народження, РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 468 (чотириста шістдесят вісім) грн 94 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю. Ю. Мазур