Справа № 162/542/22
Провадження № 2/162/188/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Савича А.С.,

за участю секретаря судового засідання Гичук О. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 06.10.2022 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що 19.01.2016 сторони уклали шлюб, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 27.03.2018 шлюб між ними розірвано. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 24.05.2018 у справі № 162/217/18 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття. На той час він працював на посаді машиніста насосної установки у Маневицькому управлінні водного господарства. Проте, 23.06.2020 його протиправно було звільнено з роботи, що вбачається з рішення Маневицького районного суду Волинської області від 01.11.2021, яким його було поновлено на роботі. Однак після поновлення на роботі, зважаючи на відсутність місця роботи з 02.05.2022 трудовий договір було розірвано за угодою сторін. Відтак з 02.05.2022 і до теперішнього часу позивач набув статусу безробітного. При цьому він утримує свою матір ОСОБА_3 , яка є пенсіонером та особою з інвалідністю 1 групи. На підставі наведеного, керуючись ст. 192 СК України, позивач просить зменшити розмір аліментів, який стягується рішенням суду у справі № 162/217/18 з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів доходу, на утримання неповнолітньої дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 10.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, яку позивач отримав 17.10.2022 та усунув недоліки, зазначені в ухвалі (а.с.19-20, 22-29).

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 02.11.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.32).

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 21.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 год 30 хв 05.12.2022(а.с.38).

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила відносно задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40).

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 24.05.2018 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду з 29.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.41-42).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для:

дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи свідчать, що з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки на підставі рішення суду.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначає, що аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку є для нього надмірними, оскільки він на теперішній час офіційно не працевлаштований, а тому не має регулярного, стабільного доходу. Крім того, на його утриманні перебуває матір, яка є пенсіонером та особою з інвалідністю 1 групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у тому самому розмірі, який визначений судовим рішенням, позивач у передбаченому ст. 12, 81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Покликаючись на безробіття та невисокий рівень доходів, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження свого матеріального становища, а також не надав відомостей про джерела його заробітку.

Суд ураховує, що тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною. На думку суду, аргументи позивача, в тому числі, щодо невеликого рівня доходів, не можуть слугувати підставою для звільнення його від встановленого Законом обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину на належному рівні, необхідному для її гармонійного розвитку.

У своїй постанові від 24.01.2019 Верховний Суд (справа № 686/23061/16-ц) дійшов висновку, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Не заслуговують на увагу й аргументи позивача про наявність підстав для зменшення розміру аліментів через надання ним періодичної матеріальної допомоги матері, яка є пенсіонером та має 1 групу інвалідності. Позивач документально не підтвердив види та розмір своєї участі в наданні матеріальної допомоги матері.

Окремо суд зосереджує увагу на тому, що визначений за результатами судового спору розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини має бути таким, що враховує пріоритетність інтересів дитини. На час вирішення цієї справи дочці сторін ОСОБА_4 виповнилось п`ять років. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини чотирнадцятирічного віку з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки сторін, який визначений рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 24.05.2018, є достатнім для забезпечення фізичного розвитку дитини, підтримки її життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Аналізуючи норми Закону, які регулюють спірні правовідносини, а також, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів до задоволення не підлягає.

У зв`язку із таким рішенням понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2-5, 11-13, 141, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, на підставі статей 84, 91, 180-182, 184, 192 СК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту рішення 06 грудня 2022 року.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич