ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року

м. Черкаси

Справа № 712/11523/21
Провадження № 22-ц/821/1354/22
категорія: 304000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Ярошенко Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що приватним нотаріусом виконавчого округу м. Києва Єфіменком Денисом Олеговичем відносно неї відкрито виконавче провадження № 64972080 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 22231 від 03 лютого 2021 року про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 52750,34 грн.

Зазначила, що про існування оскаржуваного виконавчого напису їй стало відомо 28.08.2021, після того як вона дізналася про накладення арешту на її картковий рахунок.

Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що вчинений із порушенням закону. Так, вчиняючи виконавчий напис, нотаріусом не було додержано порядку вчинення виконавчого напису, не встановлено факту безспірності заборгованості, також йому не було направлено листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, у зв`язку з чим, він позбавлений був можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги АТ Акцент Банк, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. За таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 03 лютого 2021 року та зареєстрованийв реєстрі № 22231 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості в сумі 52750,34 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ,49074, м. Дніпро, вул. Батумська,11 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362,00 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у даному випадку, відповідачем не надано ні нотаріусу, ні суду доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису; документів, що стали підставою для вчинення спірного виконавчого напису; підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, які необхідні для вчинення виконавчого напису.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині повернення позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд 1 інстанції виходив з того, що надана суду виписка за картковим рахунком клієнта за період з 01.08.2021 по 24.09.2021, відповідно до якої з рахунку позивача списано 9082,62 грн. не є належним доказом, оскільки в довідці чітко не зазначено, що кошти було стягнуто саме на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 03.02.2021, зареєстрованого в реєстрі № 22231.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У вересні 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів, стягнутих за виконавчим написом №22231 від 03.02.2021 в розмірі 9082,62грн. та прийняти в цій частині нове про задоволення позову, а саме стягнення з акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 стягнуті за виконавчим написом №22231 від 03.02.2021, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем грошові кошти в розмірі 9082,62грн.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що з метою підтвердження списання з її рахунку вказаної суми, посилаючись на п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018р. та правову позицію, викладену в постанові ВС від 25.05.2021 по справі №554/4300/16-ц, нею було надано до суду 1 інстанції копію виписки за картковим рахунком за період з 01.08.2021 по 24.09.2021, згідно якої слідує, що 24.09.2021 з вказаного рахунку було списано 9082,62грн. При цьому в графі «Опис операції» вказаної виписки було зазначено «Списання коштів на підставі рішень уповноважених державних служб». Отже, висновок суду першої інстанції про те, що виписка за картковим рахунком клієнта за період з 01.08.2021 по 24.09.2021 не є належним доказом у даній справі не ґрунтується на вказаних нормах матеріального права, а також суперечить вказаній правовій позиції Верховного Суду. Також, вона надала суду 1 інстанції в якості доказів копію постанови про арешт коштів боржника ВП №64972086 від 17.08.2021. Отже, з 17.08.2021 грошові кошти позивача, що містилися на відкритих банківських рахунках перебували під арештом, таким чином списання коштів з рахунку позивача після накладення на нього арешту згідно вказаної постанови могло бути виключно в рамках виконавчого провадження №64972086 і виключно на виконання виконавчого напису №22231 від 03.02.2021, виданого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем.

Стверджує, що із вказаного слідує, що суд 1 інстанції для належного встановлення обставин, що мають значення для справи повинен був досліджувати докази, а саме: виписку за картковим рахунком клієнта за період з 01.08.2021 по 24.09.2021 та копію постанови про арешт коштів боржника ВП №64972086 від 17.08.2021 в їх сукупності.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

13 вересня 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 вересня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Супровідним листом №712/11523/21/13428/2022 від 13.09.2022 матеріали цивільної справи № 712/11523/21 витребувано з суду 1 інстанції.

19 вересня 2022 року матеріали цивільної справи №712/11523/21 отримано Черкаським апеляційним судом.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року справу призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі №22231) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 52750,34 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. стосовно ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 64972080 на користь стягувача АТ «Акцент-Банк» щодо стягнення заборгованості в розмірі 52750,34 грн.

17 серпня 2021 року у межах виконавчого провадження № 64972080 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. винесено постанову про арешт коштів боржника.

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.87-91Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами.

Відповідачем не надано ні нотаріусу, ні суду доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису; документів, що стали підставою для вчинення спірного виконавчого напису; підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, які необхідні для вчинення виконавчого напису.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду 1 інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів, стягнутих за виконавчим написом №22231 від 03.02.2021, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, в розмірі 9082,62грн. та просить суд апеляційної інстанції задовольнити дану позовну вимогу, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду 1 інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів, стягнутих за виконавчим написом №22231 від 03.02.2021, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, в розмірі 9082,62грн., колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача коштів, стягнутих за виконавчим написом №22231 від 03.02.2021, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, в розмірі 9082,62грн., адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону в частині оскарження рішення суду 1 інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі №22231) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 52750,34 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. стосовно ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 64972080 на користь стягувача АТ «Акцент-Банк» щодо стягнення заборгованості в розмірі 52750,34 грн.

17 серпня 2021 року у межах виконавчого провадження № 64972080 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Д.О. винесено постанову про арешт коштів боржника.

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.87-91Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами.

Відповідачем не надано ні нотаріусу, ні суду доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису; документів, що стали підставою для вчинення спірного виконавчого напису; підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, які необхідні для вчинення виконавчого напису.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині повернення позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд 1 інстанції виходив з того, що надана позивачем до суду виписка за картковим рахунком клієнта за період з 01.08.2021 по 24.09.2021, відповідно до якої з рахунку позивача списано 9082,62 грн. не є належним доказом, так як в довідці чітко не зазначено, що кошти було стягнуто саме на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 03.02.2021, зареєстрованого в реєстрі № 22231.

До апеляційної скарги апелянт надав доказ, який не було надано до суду першої інстанції, а саме: лист АТ «УкрСибБанк», вих. 11/15142 від 02.09.2022 року.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Подаючи до апеляційного суду нові докази, представник позивача обґрунтував тим, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.01.2022 по справі №712/11523/21 вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Таким чином, позивач була позбавлена можливості брати участь в розгляді справи, а також в разі необхідності подавати додаткові пояснення та докази з метою встановлення обставин, що мають значення для справи.

Частиною 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як положення ст. 43 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції приймає доказ, поданий апелянтом до апеляційної скарги, а саме лист АТ «УкрСибБанк», вих. 11/15142 від 02.09.2022 року. Такий доказ має значення для для вирішення даної справи.

Як вбачається, з листа АТ «УкрСибБанк», вих. 11/15142 від 02.09.2022 року, позивачу надано інформацію про те, що до банку надійшла постанова про арешт коштів від 17.08.2021 року, приватний виконавець Єфіменко Д.О., виконавчий напис №22231 від 03.02.2021, приватний нотаріус Житомирського МНО Горай О.С., ВП 64972086. Дана постанова про арешт коштів була прийнята банком до виконання на підставі Інструкції. 24.09.2021 року списання коштів у сумі 9082,62грн. здійснено на підставі платіжної вимоги №64972086 від 22.09.2021 року, приватний виконавець Єфіменко Денис Олегович, Ч/С ПВ №64972086 від 22.09.2021 залишок 49636.72грн. про стягнення заборгованості згідно ВН ПН Житомирського МНО Горай О.С. №22231 від 03.02.2021.

Таким чином, наданий апелянтом лист АТ «УкрСибБанк», вих. 11/15142 від 02.09.2022 року, якому суд апеляційної інстанції надає оцінку як належному доказу, у сукупності з іншими наданими доказами, а саме: виписка за картковим рахунком за період з 01.08.2021 по 24.09.2021, згідно якої слідує, що 24.09.2021 з вказаного рахунку було списано 9082,62грн., при цьому в графі «Опис операції» вказаної виписки було зазначено «Списання коштів на підставі рішень уповноважених державних служб» та копія постанови про арешт коштів боржника ВП №64972086 від 17.08.2021, підтверджують обставини списання коштів з рахунку ОСОБА_1 на підставі ВН ПН Житомирського МНО Горай О.С. №22231 від 03.02.2021 в сумі 9082,62грн.

За змістом ст. 1212 ЦК України зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави це таке правовідношення, в силу якого одна сторона ( набувач), яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони ( потерпілого) без достатньої правової підстави або на підставі, яка згодом відпала( безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави», у якій міститься і ст. 1212 ЦК України, застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного занедійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї,пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (ст. 1215 ЦК України).

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 03.02.2021, зареєстрований в реєстрі за №22231, на підставі якого проводилася примусова процедура стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 9082,62 грн.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року (справа №623/363/20, провадження №61-3007св21).

Також колегія суддів відхиляє доводи представника відповідача, заявлені в судовому засіданні апеляційної інстанції, що апеляційним судом не встановлено факту перерахування спірних коштів на банківський рахунок саме Акціонерного товариства «Акцент-Банк», оскільки грошові кошти були стягнуті приватним виконавцем в межах відкрито виконавчого провадження за виконавчим написом про стягнення коштів на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк».

З вказаних підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині скасуванню з постановлення нового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в частині відмовлених позовних вимог скасувати.

Постанови в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги в частині стягнення з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 стягнуті за виконавчим написом №22231 від 03.02.2021р.. вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем грошових коштів в розмірі 9082,62грн., задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ,49074, м. Дніпро, вул. Батумська,11, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 стягнуті за виконавчим написом №22231 від 03.02.2021р.. вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем грошових коштів в розмірі 9082,62грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ,49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2022 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко