Справа № 930/2918/21
Провадження №2/930/196/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості та просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за Кредитним договором № CL-160136 від 28.12.2018 у розмірі 36 886,18 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 688,61 грн.

Свої позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 28.12.2018 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № CL-160136.

28.12.2019 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву № CL-160136 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

У анкеті-заяві № CL-160136 зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети-заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Відповідно до копії паспорту позичальника ОСОБА_1 з 03.06.2006 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 і факт розлучення не був зафіксований, тому представник позивача вважає, що на момент укладення Кредитного договору № CL-160136 вони перебували у шлюбі.

Позивач вважає, що судова практика дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки, відповідно до позиції Верховного Суду у справі №205/5882/18 від 07.10.2020, а тому визначає чоловіка боржника, ОСОБА_2 , солідарним відповідачем.

На виконання умов вищевказаного договору АТ «Кредобанк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.

ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 06.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 36 886,18 грн., яка складається з наступного: 33 323,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 562,88 грн. заборгованість за відсотками.

У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони ОСОБА_1 , 07.06.2021 представник АТ «Кредобанк» направив досудові вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості до ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 на адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відправлення (досудова вимога з описом цінного листа) вручене особисто ОСОБА_1 11.06.2021, згідно рекомендованого повідомлення.

Відправлення (досудова вимога з описом цінного листа) не вручене ОСОБА_2 під час доставки та повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання 05.08.2021.

Однак, відповідачі не вчинили жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 29.12.2021 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачам подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Представник позивача АТ "Кредобанк" у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Судом встановлено, що 28.12.2018 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-160136.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі.

Згідно п.п. 2.1, 2.3 Кредитного договору банк видає позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000 грн. на 60 місяців до 27.12.2021.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі на поточні потреби.

За змістом п. 4.1 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 52,99 % річних.

При цьому п. 4.2 Кредитного договору визначає, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п.4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.

Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

За приписами п. 6.2 Кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів.

Пункт 6.9 Кредитного договору визначає, що банк, у випадках передбачених п. 3.3 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до п. 6.10 Кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п. 6.9 Кредитного договору, усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно із п.п. 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 6.9 Кредитного договору).

Згідно п. 8.1 Кредитного договору за виконання зобов`язань за Кредитним договором позичальник несе повну відповідальність перед банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до п.п. 2,5, 2.6, 2.7 Кредитного договору банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 позичковий, поточний та транзитний рахунки.

Згідно меморіального ордеру № 73728831 від 28.12.2018 грошові кошти, відповідно до укладеного договору, ОСОБА_1 отримала у повному обсязі.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 06.09.2021 утворилась заборгованість перед банком у сумі 36 886,18 грн., яка складається з наступного: 33 323,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 562,88 грн. - заборгованість за відсотками.

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та випискою руху коштів по рахунку позичальника з 28.12.2018 по 06.09.2021.

Крім того, матеріали справи містять копії досудових вимог щодо дострокового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , які направлялись представником АТ «Кредобанк» та згідно витягів з офіційного сайту АТ «Укрпошта» та рекомендованих повідомлень ОСОБА_1 отримана 11.06.2021, ОСОБА_2 не отримана та повернута у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Жодних дій, спрямованих відповідачами на погашення заборгованості, здійснено не було.

Враховуючи зазначене, вимоги до ОСОБА_1 в частині стягнення на користь АТ «Кредобанк» суми заборгованості за кредитним договором № CL-160136 від 28.12.2018 в сумі 36 886,18 грн., підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач ОСОБА_1 не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.

Вимога представника позивача про солідарне стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» з відповідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно наданих позивачем доказів, ОСОБА_2 не укладав з ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» договору, яким би був передбачений солідарний обов`язок за зобов`язаннями за Кредитним договором № CL-160136 від 28.12.2018.

Передбачена законом умова неподільності предмета зобов`язання також відсутня.

Суд відхиляє як підставу солідарної відповідальності ОСОБА_2 посилання представника позивача на позицію Верховного Суду у справі №205/5882/18 від 07.10.2020, яка дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були отримані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів про те, що на момент укладення кредитного договору від 28 грудня 2018 року № CL-160136, відповідач ОСОБА_1 взагалі перебувала у офіційному шлюбі. Наявність штампу в паспорті не виключає можливості існування судового рішення про розірвання шлюбу.

За умовами кредитного договору № CL-160136 від 28 грудня 2018 року метою отримання ОСОБА_1 коштів у кредит було використання їх на поточні потреби.

Однак, суд констатує, що представником позивача не надано доказів використання отриманих ОСОБА_1 кредитних коштів спільно з ОСОБА_2 саме в інтересах та на потреби сім`ї. Крім того, відсутнє підтвердження факту спільного проживання подружжя, ведення спільного господарства та розподілу сімейного бюджету. Також суд враховує, що відомості про укладення ОСОБА_1 шлюбу з ОСОБА_2 містяться лише у копії паспорта ОСОБА_1 та в Анкеті-заяві, яка датована 28.12.2018, тобто актуальні дані щодо існування або припинення даного шлюбу відсутні.

Помилковим є і посилання позивача у позовній заяві на правовий висновок, висловлений Верховним Судом у постанові від 07.10.2020 року у справі № 205/5882/18, оскільки в даній справі судами було встановлено, що кредит дійсно був отриманий в інтересах сім`ї, адже його метою було придбання будинку, в якому і проживало подружжя. Отже такий кредит очевидно був отриманий в інтересах подружжя для задоволення їх спільних потреб у житлі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно із ч. 6, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення вимог про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором № CL-160136 від 28.12.2018 немає, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом враховується, що згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Витрати за надання правничої допомоги, які з відповідачів просить стягнути представник позивача у розмірі 10 % від ціни позову, а саме 3 688,61 грн., не підтверджені належними доказами.

Представником позивача до матеріалів справи долучено лише копію посвідчення адвоката України на ім`я Павленка С.В., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру на надання правничої допомоги АТ «Кредобанк» адвокатом Павленко С.В., який є членом Адвокатського об`єднання «Бізнес і право» та копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 (першу і останню сторінки), укладеного АТ «Кредобанк» з Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», в якому відсутні будь-які положення про розмір витрат, при цьому детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги надано не було.

Оскільки понесення позивачем зазначених витрат чи необхідність у їх понесені не підтверджено належними доказами, вони стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Щодо судового збору по справі в сумі 2 270 грн. 00 коп., то його сплата представником позивача належним чином доведена (платіжне доручення № 54514434 від 30.09.2021 року), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов представника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м.Львів, вул. Сахарова, буд.78; ) суму заборгованості за Кредитним договором № CL-160136 від 28.12.2018 р. у розмірі 36 886,18 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 18 копійок), що складається із:

-заборгованості за тілом кредиту 33 323,30 грн. (тридцять три тисячі двадцять три гривні 30 копійок);

-заборгованості за відсотками 3 562,88 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят дві гривні 88 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м.Львів, вул. Сахарова, буд.78; ) судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. Є. Войницька