Справа № 212/357/17-ц
У Х В А Л А

20 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Дехти Р.В., за участі секретаря судового засідання Зюркевич В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання протиправними дії та скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження прав керування транспортним засобом, -

В С Т А Н О В И В :

16 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та скасування обмеження прав керування транспортним засобом.

Вказана скарга мотивована тим, що скаржник є боржником за виконавчим провадженням по виплаті аліментів (виконавче провадження № 58616564), 19 серпня 2019 року державним виконавцем по відношенню до нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що значно обтяжує його життя в зв`язку з тим, що він працює у ФОП ОСОБА_2 з 01 березня 2021 року на посаді водія, та керування транспортним засобом є обов`язковою умовою при укладанні трудового договору з ФОП ОСОБА_2 . Крім того з його заробітної палати регулярно стягуються аліменти на утримання його дітей. На даний час, внаслідок винесення оскаржуваної постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, скаржнику загрожує звільнення, що призведе до втрати єдиного доходу з якого сплачуються аліменти. Тому просить суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ліманової Н.О., які полягають у протиправному винесені постанови від 19.08.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами № 58616564, з примусового виконання виконавчого листа № 212/357/17-ц виданого 14.02.2019 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей. Скасувати постанову старшого державного виконавця Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ліманової Н.О. від 19.08.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 58616564. Притягнути до дисциплінарної відповідальності державного виконавця Ліманову Н.О. та стягнути з Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн..

В судове засідання скаржник та його представник не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі , скаргу просили задовольнити в повному обсязі.

Представник Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, направив лист про розгляд скарги у їх відсутності та повідомив, що на даний час виконавче провадження № 58616564, з примусового виконання виконавчого листа № 212/357/17-ц виданого 14.02.2019 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває на виконанні у Центрально-міському відділі ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Нормами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що боржником належним чином не виконуються свої зобов`язання щодо сплати аліментів, постановленні рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (справа № 212/357/17-ц).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином із норм чинного законодавства вбачається, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і до Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час винесення оспорюваних постанов) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 ЗУ «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої (в редакції закону, який діяв на час винесення вказаних оспорюваних постанов) строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю І, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Отже, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Суд зазначає, що він розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що безпосередньо визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Разом із тим, заявником, як вже зазначалося вище, до суду не було надано жодних доказів наявності підстав, передбачених п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». В той же час заявник не має транспортного засобу ні на праві власності ні на праві користування та не може використовувати (керувати) особисто транспортні засоби у зв`язку з відсутністю відповідних посвідчень про право керування транспортними засобами.

Суд не бере до уваги в якості доказів Договір про надання послуг від 01 березня 2021 року, що укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , в якості доказу, що підтверджує перевезення вантажу, як основного законного джерела засобів для існування, оскільки у період часу з березня 2021 року по 31 січня 2022 року, ОСОБА_1 надав послуги у кількості 20 24 години на місяць, а кількість мінімальних робочих часів на місяць становить 160 годин на місяць при повному робочому тижні.

Також, скаржником в своїй скарзі не заперечується той факт, що він має заборгованість зі сплати аліментів, не виконуючи таким чином рішення суду.

Суд зазначає, що скаржником не було доведено жодним належним та допустимим доказом факту порушення державним виконавцем норм ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо підстав застосування до нього вказаних тимчасових обмежень.

Закон спрямований на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зазначені у скарзі підстави для скасування постанови державного виконавця Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Лімановою Н.О. відсутні, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами встановлено до погашення заборгованості по сплаті аліментів в повному обсязі.

Не підтверджено жодними доказами те, що скаржник регулярно сплачує аліменти на утримання дітей в межах ВП № 58616564, маються тільки квитанції про сплату аліментів з жовтня 2021 року по лютий 2022 року, довідка про погашення заборгованості по аліментам відсутня.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм права та доказів вивчених судом, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що вказана скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання протиправними дії та скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження прав керування транспортним засобом, є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, суд дійшов наступного висновку, відповідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на вищевикладене, судові витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, покладаються на нього та не підлягають відшкодуванню за рахунок Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Керуючись ст..ст. 442, 258-260 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Апостолівського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання протиправними дії та скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження прав керування транспортним засобом, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення, а у разі її постановлення без участі особи, яка її оскаржує - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 червня 2022 року.

Суддя Р. В. Дехта