Єдиний унікальний номер: 379/543/22
Провадження № 2/379/190/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,

за участю секретаря судових засідань Мовчан М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням,

встановив :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду у сумі 215 901.99 грн., завдану ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, у відшкодування моральної шкоди 150000грн, судовий збір та витраит по наданню правничої допомоги у кримінальному провадженні.

Позов обґрунтований тим, що 16.04.2021р. ухвалою Ставищенського районного суду Київської області кримінальне провадження № 0000047, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.02.2018р. про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст.. 49 ч.1 п.2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, цивільні позови подані прокурором та потерпілими залишені без розгляду, а сам позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням на загальну суму 365901,99грн. Згідно даної ухвали органами досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 9 лютого 2018 року, близько 8 години 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебував пасажир ОСОБА_3 , рухаючись із швидкістю 60 км/год., по вологому асфальтованому покритті, вкритому снігом, на 156км +830м автодороги Київ-Біла Церква-Фастів-Тараща-Звенигородка, в напрямку до м. Тараща, неподалік від повороту на Хутір Малоберезянський, під час обгону попутного невстановленого слідством автомобіля, не переконався, що при зміні напрямку свого руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху,при виборі швидкості руху не врахував дорожню обстановку, не переконався у безпечності та відсутності зустрічних транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, де правою боковою частиною керованого ним автомобіля ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , на смузі руху в напрямку до м. Звенигородка, допустив зіткнення з правим передніми габаритним кутом автомобіля ВАЗ 210700-20, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку разом із пасажиром ОСОБА_1 , чим порушив п.п. 10.1, 12.1, 14.2 (в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, відповідно до яких: п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також: особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 14.2 (в) «перед початком обгону водій повинен переконатися, що смуга зустрічного руху, -з яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 210700-20, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді неповного перелому грудини,які,згідно з висновком судово-медичної експертизи №13Д від 20.03.2018року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я понад 21 день, а пасажир ОСОБА_1 - у вигляді рвано-скальпованої рани правого колінного суглобу, відкритого крайового перелому верхнього полюса надколінника, забій грудної клітки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 15Д від 20.03.2018, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

Грубе порушення водієм ОСОБА_2 вимог пунктів 10.1, 12.1, 14.2в ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та настанням наслідків у виді отримання потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_1 тілесних ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 в зв`язку з закінченням терміну притягнення обвинуваченого до відповідальності є нереабілітуючою обставиною та не звільняє його від зобов`язання відшкодувати завдану майнову шкоду.

Спричинені позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я та лікування, так 30.10.2018р. було проведено оперативне лікування-тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу та 02.11.2018р. проведено оперативне лікування тотальне ендопротезування правого колінного суглобу. На даний час внаслідок больового синдрому вона позбавлена можливості самостійно ходити. Під час лікування позивачем було витрачено на придбання ліків та проведення операції 215901,99 грн., що підтверджується доказами доданими до позовної заяви.

Страждання та душевні переживання пов`язані з незаконними діями відповідача, завдали позивачу значної моральної шкоди, яку позивач оцінюю у 150000 гривень. Відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати заподіяну позивачу кримінальним правопорушенням матеріальну та моральну шкоду.

Аргументи учасників справи

Представник позивача в судові засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах позову наполягає у повному обсязі. У відповіді на відзив від 28.09.2022р. представник позивача просив визнати поважними причини пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач та представник відповідача в судові засідання не з`явились, на адресу суду через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову просили відмовити. 04.08.2022 надійшов відзив на позов, згідно якого, відповідач вважає даний позов необгрунтованим та безпідставним . Зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду та надані позивачем медичні документи не підтверджують причинного зв`язку між ДТП та встановленим діагнозом. Таким чином, вважає що позовні вимоги позивача не доведені та в задоволенні позову суд має відмовити повністю.

Рух справи в суді

Ухвалою суду від 07.07.2022р. позовну заяву залишено без руху.

13.07.2022р. на адресу судунадійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.05.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11.08.2022р.

04.08.2022р. на адресу суду надійшов відзив відповідача.

28.09.2022р. надійшла відповідь на відзив представника позивача.

Ухвалою суду від 10.10.2022р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.10.2022р.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

16.04.2021р. ухвалою Ставищенського районного суду Київської області кримінальне провадження № 0000047, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.02.2018р. про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст.. 49 ч.1 п.2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, цивільні позови подані прокурором та потерпілими залишені без розгляду, а сам позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням на загальну суму 365901,99грн. Згідно даної ухвали органами досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 9 лютого 2018 року, близько 8 години 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебував пасажир ОСОБА_3 , рухаючись із швидкістю 60 км/год., по вологому асфальтованому покритті, вкритому снігом, на 156км +830м автодороги Київ-Біла Церква-Фастів-Тараща-Звенигородка, в напрямку до м. Тараща, неподалік від повороту на Хутір Малоберезянський, під час обгону попутного невстановленого слідством автомобіля, не переконався, що при зміні напрямку свого руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху,при виборі швидкості руху не врахував дорожню обстановку, не переконався у безпечності та відсутності зустрічних транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, де правою боковою частиною керованого ним автомобіля ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , на смузі руху в напрямку до м. Звенигородка, допустив зіткнення з правим передніми габаритним кутом автомобіля ВАЗ 210700-20, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку разом із пасажиром ОСОБА_1 , чим порушив п.п. 10.1, 12.1, 14.2 (в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, відповідно до яких: п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також: особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 14.2 (в) «перед початком обгону водій повинен переконатися, що смуга зустрічного руху, -з яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані»

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 210700-20, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді неповного перелому грудини,які,згідно з висновком судово-медичноїекспертизи №13Двід 19.03.2018року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я понад 21 день, а пасажир ОСОБА_1 - у вигляді рвано-скальпованої рани правого колінного суглобу, відкритого крайового перелому верхнього полюса надколінника, забій грудної клітки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 15Д від 20.03.2018, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

Грубе порушення водієм ОСОБА_2 вимог пунктів 10.1, 12.1, 14.2в ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та настанням наслідків у виді отримання потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_1 тілесних ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Досудовим слідством дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою,яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с.44-46).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.07.2021р.апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 16.04.2021р. у кримінальному провадженні № 0000047, без змін(а.с.47-48).

Згідно висновку експерта № 15д від 14.03.2018р. при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження: рвано-скальпованої рани правого колінного суглобу, відкритого крайового перелому верхнього полюса надколінника, забій грудної клітки. За ступенем тяжкості зазначені ушкодження ОСОБА_1 відносяться до середньої тяжкості тілесні ушкодження, що потягли тривалий розлад здоров`я понад 21 день(а.с.151-152).

Консультативним висновком НАМН ДУ « Інститут травматології та ортопедії» від 04.10.2018р. встановлено ОСОБА_1 діагноз: посттравматичний асептичний некроз головки правого тазостегнового суглоба, двухсторонній деформуючий артроз ІV ст.., больовий синдром. Рекомендації: тотальне ендопротезування правого тазостегнового суглоба з послідуючим ендопротезуванням колінного суглобу (а.с.38).

Відповідно консультаційного висновку спеціаліста КЗ Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 19.10.2018р. встановлено у ОСОБА_1 деформуючий артроз правого кульшового суглобу IVст., згинально-привідна контрактура, виражений больовий синдром, виражене порушення функції опори та ходи. Деформуючий артроз правого колінного суглобу ІІІ ст.. згинально-розгинальна контрактура, виражений больовий синдром, виражене порушення функції опори та ходи. Рекомендації: оперативне лікування-тотальне ендопротезування правого колінного суглобу в плановому порядку; обстеження амбулаторно; оперативне лікування-тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу в плановому порядку(а.с.37).

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 12947 ОСОБА_1 , перебувала у стаціонарі 29.10.2018р. по 24.11.2018р., при надходженні основний діагноз: асептичний некроз голівки правого стегна , ускладнений коксартрозом, виражена згинально-привідна контрактура, виражений больовий сидром , виражене порушення функції правої нижньої кінцівки; довго незаживаюча поверхнева рана в ділянці правого колінного суглобу в нижній третині після операційного рубця. Первинний правобічний гонартроз, виражений згинально-розгинальна контрактура, виражений больовий синдром, виражене порушення функції правої нижньої кінцівки. Діагноз основний (при виписці): повне заміщення ендопротезом правого кульшового суглобу(30.10.2018р); повне заміщення ендопротезом правого колінного суглобу (02.11.2018р).Діагноз супутний : гіпертонічна хвороба ІІ ст.,3 ст. гіпертензивне серце .Короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці: скарги на біль в ділянці правого кульшового суглобу пацієнта відмічає з 09.02.2018р. після ДТП. Проведено консервативне та медикаментозне лікування в умовах лікарні за місцем проживання. Протягом 3-х тижнів у пацієнтки спостерігалась температур тіла та рвана рана в ділянці правого колінного суглобу ,яка довго гоїлась. Скарги на біль в ділянці правого кульшового суглобу загострились . Консервативне лікування полегшення не приносило. Пацієнтка консультована завідуючим ортопедом-травматологом , рекомендоване тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу. Лікувальні і трудові рекомендації : подальше спостереження травматологом по місцю проживання; хода протягом 2-3 місяців після оперативного втручання з дозованим навантаженням на прооперовану кінцівку з опорою на паличку; компресійні панчохи протягом 6-ти тижнів після оперативного втручання ;зняти кінезіотейпи через 7 днів з початку використання;виключити глибоке сидіння та нахили протягом 8 місяців після операції ; заборонено приймати гарячу ванну до 6-8 тижнів , категорично заборонено протягом перших 1,5-3 місяців відвідувати бані та сауни; уникати тривалого сидіння та стояння на одному місці , переохолодження та навантажень (в тому числі і спортивних), пов`язаних з різкими стрибками , ударами ногою, вібрацією;спати з подушкою між ніг на спині або на здоровому боці 6 тижнів;протокол функціонально їреабілітації: (ЛФК,фізіотерапія); обов 'язкові візити до лікаря-реабілітолога 1-2 рази на тиждень 1 місяць;«Ліотон 1000» 2-3 рази в день на ділянку синців;«Остеогенон» по 2 таб 2 рази в день з 25.11.2018 по 25.12.2018 включно;«Остеопро» по 2 таб 2 рази вдень з 25.11.2018 по 09.01.2019 включно;«Панадол» 500 мг 1 таб 3-4 рази в день при болях;«Цикло3форт» по 1 таб 2 рази в з 25.11.2018 по 25.12.2018 включно;«Детралекс» 1 таб. 2 рази в день з 25.10.2018 по 25.01.2019 включно;подальше спостереження кардіологом по місцю проживання;контроль АТ в 7:00 та 19:00;«Тонорма» ј таб зранку(а.с13-15).

ОСОБА_1 надано чеків про придбання ліків, допоміжних засобів та матеріалів для операції за 2018рік і 2019рік ( а.с.20-30, 33-34)

Згідно довідки №79 від 13.02.2019р. КЗ «ЧОЛ Черкаської обласної ради» виданої ОСОБА_1 , знаходилась на лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з 29.10.2018 року по 24.11.2018року ( історія хвороби N° 12947).

Діагноз: Асептичний некроз голівки правого стегна, ускладнений коксартрозом (К-Л 3), згинально - привідна контрактура, виражений больовий синдром, різко виражене порушення функції правої нижньої кінцівки. Довго незаживаюча поверхнева рана в ділянці правого колінного суглобу в нижній третині післяопераційного рубця. Первинний правобічний гонартроз (К-L3), виражена згинально-розгинальна контрактура, виражений больовий синдром, виражене порущення функції правої нижньої кінцівки.

Повне заміщення ендопротезом правого кульшового суглобу (30.10.2018 рік)MKX-10 (Z96.6).

Повне заміщення ендопротезом правого колінного суглобу (02.11.2018 рік) MKX-10 (Z96.6).

30.10.2018 року проведене оперативне лікування - тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу.

02.11.2018 року проведене оперативне лікування - тотальне ендопротезування правого колінного суглобу.

Рекомендовано:подальше спостереження травматологом по місцю проживання; хода протягом 2-3 місяців після оперативного втручання з дозованим навантаженням на прооперовану кінцівку з опорою на паличку; компресійні панчохи протягом 6-ти тижнів після оперативного втручання; виключити глибоке сидіння та нахили протягом 8 місяців після операції; уникати тривалого сидіння та стояння на одному місці, переохолодження та навантажень (в тому числі і спортивних), пов`язаних з різкими стрибками, ударами ногою, вібрацією; протокол функціональної реабілітації:(ЛФК, Фізіотералі»)(а.с.35).

Щодо позовних вимог про відшкодування майнової шкоди

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як передбачено ст. 82 ч.6 ЦПК України , вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що ОСОБА_2 своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 296 КК України, а на підставі ухвали Ставищенського районного суду Київської області 16.04.2021 року його звільнено від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 296 КК України на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; кримінальне провадження закрито.

Обгрунтовуючи наявність майнової шкоди у розмірі 215901,99 грн, яка підлягає стягненню з відповідача, ОСОБА_1 посилалася на завдання їй тілесних ушкоджень в результаті яких вона змушена була придбавати лікарські засоби, продовжити лікування та була направлена до ортопедо-травматичного відділення КЗ "ЧОЛ Черкаської обласної ради" , де 29.10.2018р. було встановлено діагноз: асептичний некроз голівки правого стегна , ускладнений кокс артрозом, виражена згинально-привідна контрактура, виражений больовий сидром , виражене порушення функції правої нижньої кінцівки; довго незаживаюча поверхнева рана в ділянці правого колінного суглобу в нижній третині після операційного рубця. Первинний правобічний гонартроз, виражений згинально-розгинальна контрактура, виражений больовий синдром, виражене порушення функції правої нижньої кінцівки. Діагноз основний : повне заміщення ендопротезом правого кульшового суглобу(30.10.2018р); повне заміщення ендопротезом правого колінного суглобу (02.11.2018р).

В зв"язку з чим 30.11.2018р. та 02.11.2018р. проведено тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу та тотальне ендопротезування правого колінного суглобу.

З наданих суду чеків та відповідно до рекомендацій лікарів, згідно консультативного висновку НАМН ДУ « Інститут травматології та ортопедії» від 04.10.2018р., консультаційного висновку спеціаліста КЗ Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 19.10.2018р., виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 12947 ОСОБА_1 , перебування у стаціонарі 29.10.2018р. по 24.11.2018р., підтверджено згідно товарного чеку №28 від 29.10.2018р. придбання ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_6 (згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснює роздрібну торгівлю медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах та є платником єдиного податку 3гр.) комплектуючі для ендопротезування кульшового суглобу 1 шт. 67703грн, комплектуючі для ендопротезування колінного суглобу 67396грн. та набори операційні 2 шт. 18223грн, разом 153322грн. (а.с.24) та згідно чеків ОСОБА_1 придбання ліків 05.12.2018р. панадол 500мг вартістю 19,20 та остеогенон № 40 - 462,90 (а.с.20) та 13.11.2018р. Тонорма№ 30 на суму 75,52грн.(а.с.21).

Відповідно до статей 12, 76, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Однак подані позивачем інші докази , зокрема чеки на придбання медичних препаратів за 2018рік і 2019рік ( а.с.20-30, 33-34) самі по собі не є належними доказами у справі, в зв"язку з відсутністю в матеріалах справи рецептів з призначеними медичними препаратами, що виключає можливість суду перевірити надані позивачем чеки на предмет відповідності призначеному йому лікуванню. При цьому, з наданих позивачем зазначених чеків вбачається придбання ліків різного призначення, проте будь-яких належних доказів на підтвердження необхідності та доцільності застосування придбаних ліків відповідними рекомендаціями та призначеннями лікарів не надано.

Наявність в матеріаліах справи рецептів ОСОБА_1 ( а.с.29-30) не спростовує доводів суду , оскільки на зазначених рецептах відсутня дата їх складення , що унеможливлює встановлення підстав їх надання.

Таким чином, заподіяна шкода позивачу на суму 153879,62грн. підтверджується та підлягає стягненню з відповідача

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

???у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

???у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

???у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

???у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 рокуN° 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях у зв`язку із завданням їй середньої тіжкості тілесних ушкоджень внаслідок протиправних дій відповідача, які супроводжувались перенесенням фізичного болю, та емоційним стресом, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, та вини останнього в її заподіянні, а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу завданої діями відповідача моральної шкоди.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Згідно ч. 1ст. 3 Конституції Українилюдина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Так, виходячи з принципу справедливості та розумності, факту завдання позивачу саме середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та обґрунтування в ході розгляду справи обсягу перенесених нею моральних страждань, враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, поведінку відповідача та тривалість завданої позивачу моральної шкоди, суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди в сумі 150 000 грн. є завищений, а тому дана шкода підлягає до відшкодування, в розмірі, який суд за своїм внутрішнім переконання вважає достатнім, а саме в сумі 100 000 грн., що піддягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Посилання відповідача на застосування строку позовної давності є необгрунтованими з наступних підстав .

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди співпадає з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи.

У межах вказаної кримінальної справи, 16.08.2018 року, ОСОБА_1 звернулася з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь матеріальної та моральної шкоди, згідно ухвали суду від 16.08.2018р. ( а.с.39). 16.04.2021р. ухвалою Ставищенського районного суду Київської області кримінальне провадження № 0000047, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.02.2018р. про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст.. 49 ч.1 п.2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, цивільні позови подані прокурором та потерпілими залишені без розгляду, а сам позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням на загальну суму 365901,99грн.

З огляду на те, що перебіг позовної давності для позивача розпочався з моменту набуття відповідачем статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що цивільний позов, згідно ухвали від 16.04.2021р. Ставищенського районного суду Київської області , залишений без розгляду, строк позовної давності за вимогами про відшкодування шкоди не пропущено.

Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 02.09.2020р. справа № 452/435/17.

В задоволенні вимог позивача про стягнення на її користь понесних судових витрат на правову допомогу адвоката у кримінальному провадженні № 0000047, в розмірі 15 000грн, слід відмовити, враховуючи наступне .

КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Невирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Зазначені висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 598/1781/17 від 17 червня 2020 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст.23, 1167, 1168, 1195 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України,суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 153879,62грн. та моральної шкоди в розмірі 100000грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 1500грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривні.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.11.2022р.

Головуючий:О. В. Разгуляєва