Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1618/22

Провадження № 2/348/858/22

23 листопада 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Дмитрук С.І.,

представника позивача- адвоката Голіней Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, представник позивача- адвокат Голіней Лілія Дмитрівна,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє- адвокат Голіней Л.Д.,звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 . З відповідачем у справі позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2018 року. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Надвірнянського районного суду від 09 березня 2021 року.

Цим же рішенням було встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу 06.05.2020 року і на цей час вони з ОСОБА_2 уже не проживали близько трьох місяців. Отже, з січня 2020 року відповідач не проживає за однією адресою з позивачкою та не веде спільного господарства, а отже і не бере на себе жодних витрат по утриманню квартири.

У січні 2020 року між сторонами виник конфлікт, під час якого відповідач зібрав речі та пішов з квартири, що в подальшому і призвело до розірвання шлюбу між сторонами. З того часу позивач не підтримує жодних відносин з відповідачем. З соціальних мереж ОСОБА_1 відомо, що ОСОБА_2 має іншу сім`ю. Під час останнього конфлікту позивач говорила відповідачу, щоб той знявся з реєстрації у її квартирі, оскільки не збирається там проживати, проте отримала відповідь, що це його не цікавить і нічого робити він не буде.

Відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі позивачки близько двох з половиною років, у квартирі відсутні його особисті речі та засоби першої необхідності. Також відповідач не оплачує плату за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті.

Крім того, позивач, як власник житлового будинку не може в повній мірі здійснювати своє право власності (зокрема, не може оформити субсидії на комунальні послуги і т.п.), а також розпоряджатися належним їй майном, так як у квартирі залишається зареєстрованим відповідач.

Просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належній позивачу квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача адвокат Голіней Л.Д. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, також зазначила, що у січні 2020 року між сторонами виник конфлікт, під час якого відповідач зібрав речі та пішов з квартири, що в подальшому і призвело до розірвання шлюбу між сторонами. З того часу позивач не підтримує жодних відносин з відповідачем, реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у вільному користуванні належним їй майном, зокрема, порушує право на отримання субсидії. У добровільному порядку вирішити це питання неможливо.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.30-32, 36-37,39, 42-43). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала.

23 листопада 2022 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що він є рідним братом позивача. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та вони проживали разом в належній їй квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . З січня 2020 року його сестра з відповідачем ОСОБА_2 не проживає, в квартирі його речей немає, де він мешкає йому не відомо, коштів на ремонт та жодних витрат по утриманню квартири останній не надає .

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що вона є подругою позивача. Відповідача бачила останній раз в січні 2020 року, він поїхав у Польщу, після цього не приїздив, та вона його не бачила, в квартирі його речей немає. Відповідач з іншою сім`єю проживає у Польщі. Чи надсилав ОСОБА_2 кошти на ремонт та витрати по утриманню квартири, їй не відомо.

Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382-IV).

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень власності від 24.04.2017 року та копією договору купівлі-продажу квартири (а.с.5-6).

У належній позивачу квартирі зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с.7-9), однак, у вказаному приміщенні останній не проживає з січня 2020 року, що підтверджується актом обстеження № 629 від 13.09.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , складеним депутатом Надвірнянської міської ради (а.с. 10).

Також, у рішенні Надвірнянського районного суду від 09 березня 2021 року. яким було розірвано шлюб між сторонами, зазначено, що позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу 06.05.2020 року і на цей час вони з ОСОБА_2 уже не проживали близько трьох місяців.

Таким чином, з січня 2020 року відповідач не проживає за однією адресою з позивачкою та не веде спільного господарства, а отже і не бере на себе жодних витрат по утриманню квартири.

Вказані обставини підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

У правовій позиції ВСУ у справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі позивачем з 28.04.2018 року та проживав з нею в належній їй квартирі та був там зареєтрований. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Надвірнянського районного суду від 09 березня 2021 року. В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає з січня 2020 року, особистих речей його в будинку не має, обов`язки щодо утримання будинку не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику - позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном.

Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Верховний Суд у справі №465/2559/14-ц від 06 лютого 2019 року підстав відступити від таких висновків не встановив.

При визнанні судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.

Враховуючи те, що позивач є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить висновку, що право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 89, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України,

ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні жилим приміщенням- квартирою, яка належить їй на праві приватної власності і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення направити сторонам.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Голіней Лілія Дмитрівна, адреса місця знаходження: 78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул.Г.Мазепи, 31 А.

Повний текст рішення складено 28.11.2022 року.

Суддя: Т.А.Бурдун