печерський районний суд міста києва
Справа № 757/731/20-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Козлова Р.Ю.,

при секретарі судового засідання - Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент), ОСОБА_2 треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Блискавка» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Віта Груп» про визнання недійсним Свідоцтва України на знак для товарів і послуг №265263 від 25.09.2019 року та зобов`язання вчинити дії, про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2020 року представник Позивача звернувся до суду з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Блискавка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Віта Груп» про визнання недійсним Свідоцтва України на знак для товарів і послуг №265263 від 25.09.2019 року та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг №93747 від 25.06.2008, заявка №m200802715 від 14.02.2008. Також позивач подав до Укрпатенту заявку №m201803017 від 07.02.2018. Проте всупереч вимогам заноку Міністерство економіки, торгівлі і сільського господарства України прийняло рішення про реєстрацію знака Відповідача-2 за заявкою №m2018 15847 від 06.07.2018 та здійснило реєстрацію знака у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг і опубліковало у своєму офіційному бюлетні відомостей про видачу Свідоцтва України на знак для товарів і послуг №265263 від 25.09.19. У зв`язку з чим приймаючи рішення про реєстрацію за заявкою №m2018 15847 від 06.07.2018 та у подальшому здійснивши реєстрацію позначення за цією заявкою Відповідач-1 порушив законодавство України у сфері охорони прав власника на знак для товарів і послуг. Оскільки товари за Свідоцтвом № НОМЕР_1 (спірне позначення) та Свідоцтво № НОМЕР_2 , за заявкою №m201803017 від 07.02.2008 є однорідними, входять до одного класу (3) МКТП, стосуються однієї сфери застосування - догляд за взуттям. Позначення за Свідоцтвом № НОМЕР_1 (спірне позначення) є схожим з позначенням за Свідоцтвом № НОМЕР_2 , заявкою №m201803017 від 07.02.2018, оскільки очевидним в усіх перерерахованих заявках є преорітет латинського слова прописними літерам «Silver». У зв`язку з чим просив задовольнити вказані позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва суду від 03 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

11 травня 2020 року до суду від представника Відповідача-1 надійшов відзив на позов, відповідно до якого він заперечує проти позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 з підстав необґрунтованості та недоведеності оставин невідповідності спірного позначення умовам надання правової охорони та порушення прав інтелектуальної власності Позивача в наслідок використання Відповідачем-2 знаків для товарів і послуг за спірними свідоцтвом. В обгрутнування чого зазначає, що відповідно до встановленої процедури та на підставі висновку про відповідність позначення умовам правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи 03.05.2019 Мінекономіки було прийнято рішення №45258/ЗМ/19 про реєстрацію знака. Мінекономіки також зазначає, що порівнювальні знаки для товарів і послуг не є схожими за звуковою, графічною та семантичною ознаками, перше зорове сприйняття цих знаків є різними, а відтак вони не можуть привести до сплутування їх споживачами, а тому в задоволені позову представник Відповідача-1 просив відмовити.

12.11.2020 від представника позивача надішло клопотання про заміну відповідача з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності».

16.11.2020 від Відповідача-2 - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову в обґрунтування чого зазначає, що позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. Встановлення схожості позначень має ґрунтуватися на комплексному, всебічному аналізі порівнювальних позначень, а саме: сприйняті домінуючих і другорядних графічних елементів, співставлені звукового складу, асоціативного ряду, ступеню семантичної близькості. Спірний знак для товарів і послуг «SILVER SHOES» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 виконаний стандартним штрифтом заголовними літерами латиниці, складається з домінуючого словесного елементу «SILVER SHOES», у якому слово «SHOES» виділено напівжирним шрифтом і яке підкреслено потовщеною лінією та під якою розташовано інший шифрований та словесні елементи «100% EXPERT ON TIDI SHOES». Знак позивача «SILVER Shoe Care Products» за свідоцтвом України № НОМЕР_2 є комбінованим, виконаний стандартним шрифтом, а оcтанню букву «R» обведено колом, та графічний - зображення взуття, під якими розташовані інші словесні елементи виконанні рядковими літерами латиниці «Shoe Care Products». Знак позивача «Silver» за заявкою № НОМЕР_3 є словесним, складається з оного слова, виконаний рядковими потовщеними літерами латинської абетки. Тому порівнювальні знаки для товарів та послуг не є схожими за звуковою, графічною та симантичною ознаками, перше зорове сприйняття цих знаків є різними, а відтак вони не можуть привести до сплутування їх споживачами. У зв`язку з чим Відповідач-1 просив відмовити в задовлення позову в повному обсязі.

08.12.2020 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. В якій він не погоджується із запереченнями викладеними у відзивах та зазначає, що сама лише реєстрація знака, проведена уповноваженим органом не виключає ймовірності такої реєстрації з порушенням законодавства та не позбавляє права особи, звернутись до суду, якщо має місце порушення її прав та інтересів. При цьому, Відповілач-2 у своєму відзиві не лише не заперечує доводів Позовної заяви щодо пріорітетності латинського слова прописними літерами «Silver» в Свідоцтві Позивача та Відповідача-2, але й прямо у Відзиві погоджується з ними - «перше зорове сприйняття має вплив на свідомість людини… спірний знак «SILVER SHOES 100% EXPERT ON TIDY SHOES» за Свідоцтвом № НОМЕР_1 , складається з домінуючого словесного елементу « SILVER SNOES », знак позивача «SILVER Shoe Care Products» за свідоцтвом України № НОМЕР_2 … має домінуючі елементи словесний «SILVER». Таким чином відзив Відповідача-2 не містить посилань на норми закону. Крім тих, які підтверджують доводи Позивача і наведені ним у Позовній заяві.

В матеріалах справи також міститься відзив представника Укрпатенту на позовну заяву відповідно до якого він заперчує проти позову, оскільки порівнювалні знаки для товарів і послуг не є схожими за звуковою, графічною та семантичною ознаками. Перше зорове сприйняття цих знаків є різними, а відтак вони не можуть привести до сплутування їх споживачами. Тому просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Ухвалою Печерського районого суду від 15.12.2020 у справі №757/731/20-ц задовлено клопотання позивача та призначено судову експертизу виконнання якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерта експертів) було поставлено питання:

Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 265263 від 25.09.19 таким, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар?

Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 265263 від 25.09.19 тотожним чи схожим зі знаком для товарів і послуг за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 93747 та/або Заявкою з раннім пріоритетом №m201803017 від 07.02.2018?

Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 («SILVER SHOES 100% EXPERT ON TIDY SHOES ») та знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 «SILVER Shoe Care Products» схожими до ступеня сплутування у разі їх використання для однорідних товарів 3 класу?

Чи є знак для товарів та послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 («SILVER SHOES 100% EXPERT ON TIDY SHOES») оманливим або таким, що може ввести в оману щодо товару, або особи позивача - власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 «SILVER Shoe Care Products»?

Ухвалою Печерського районного суд м. Києва від 05.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Педставник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Представник відповідача та представники третіх осіб у судове засідання не язвились, про чаас та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та вивчивши заяви по суті позову надані учасниками справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг №93747 від 25.06.2008, заявка №m200802715 від 14.02.2008. Крім тог встановлено, що позивач подав до Укрпатенту заявку №m201803017 від 07.02.2018.

Міністерством економіки, торгівлі і сільського господарства України було прийняло рішення про реєстрацію знака Відповідача-2 за заявкою №m2018 15847 від 06.07.2018 та здійснено реєстрацію знака у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг і опубліковало у своєму офіційному бюлетні відомості про видачу Свідоцтва України на знак для товарів і послуг №265263 від 25.09.2019.

Станом на дату подання заявок на реєстрацію оскаржуваних свідоцтв, була чинна редакція Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» в редакції від 21.05.2015 №317-VIII (далі -Закон).

Згідно з пунктом 1 ст. 16 Закону права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Таким чином, відповідність знака умовам правової охорони має розглядатися виходячи з дати подання відповідної заявки.

Відповідно до абзацу 5 п. 3 Постанови Верховної Ради України від 23.12.1993 №3771-ХІІ "Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво України може бути визнано недійсним у разі невідповідності знака умовам його реєстрації, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Пунктом 3 статті 6 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» у редакції від 21.05.2015 року, що діяла на час подачі Відповідачем-2 заявки № m201815847 на реєстрацію знака для товарів і послуг «SILVER SHOES 100% EXPERT ON TIDY SHOES», та в редакції від 11.12.2019 року, що діяла на час видачі оспорюваних свідоцтв, встановлено, що не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

У відповідності до пункту 4.3.2.4 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 р. N 116 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.1995 р. за № 276/812 (надалі - Правила) позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

Згідно з ч. 1 ст. 432 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

14.10.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» від 16.06.2020 № 703-IX, пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого було встановлено, що «Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом».

Крім того, Законом про НОІВ було внесено зміни до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та доповнено його статтею 2-1, згідно з якою на Національний орган інтелектуальної власності були покладені, в тому числі наступні повноваження у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг (торговельні марки): видача свідоцтв на торговельні марки, здійснення державної реєстрації торговельних марок; опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у офіційному електронному бюлетені НОІВ, ведення Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки та Бази даних заявок, внесення до вказаного реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі.

Кабінетом Міністрів України розпорядженням від 13.10.2020 № 1267-р «Про Національний орган інтелектуальної власності» було визначено, що функції Національного органу інтелектуальної власності виконує державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент).

Таким чином на даний час органом, відповідальним за опублікування офіційних відомостей про торговельні марки у офіційному електронному бюлетені НОІВ та ведення Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, є вказане вище державне підприємство (Відповідач -1).

Згідно із статтею 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим законом. Свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом, позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, та стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

а) невідповідності зареєстрованої торговельної марки умовам надання правової охорони;

б) наявності у свідоцтві елементів зображення торговельної марки та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці;

в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

2. При визнанні свідоцтва чи його частини недійсними НОІВ повідомляє про це у своєму Бюлетені.

3. Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності з дати, наступної за датою подання заявки.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, ст. 105 ЦПК України, Призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та те що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У зв`язку із заявленим клопотання учасників справи судом було задоволено їх клопотання та призначено судову експертизу. За результатами якої до суду було надано висновок експертів №681 від 27.05.2021 складеного експертами Лишниковою Т.М. та Харабугою Ю.С. Як бвачається на зі змісту висновку, на вирішення судових експертів було поставлено наступні питання:

Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 265263 від 25.09.19 таким, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар?

Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 265263 від 25.09.19 тотожним чи схожим зі знаком для товарів і послуг за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 93747 та/або Заявкою з раннім пріоритетом №m201803017 від 07.02.2018?

Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 («SILVER SHOES 100% EXPERT ON TIDY SHOES ») та знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 «SILVER Shoe Care Products» схожими до ступеня сплутування у разі їх використання для однорідних товарів 3 класу?

Чи є знак для товарів та послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 («SILVER SHOES 100% EXPERT ON TIDY SHOES») оманливим або таким, що може ввести в оману щодо товару, або особи позивача - власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_2 «SILVER Shoe Care Products»?

У своєму висновку експерти заначили наступне: «Навіть попри наявність у візуальній структурі обох торговельних марок « SILVER », домінуючі словесні елементи досліджуваних позначень мають семантичні відімінності, зумовлені наявністю додатковового елементу «SHOES», яке конкритизує загальний зміст слова «SILVER» та спрямовує увагу споживачів на змістові асоціації з взуттям. Таким чином, враховуючи проведенні вище результати порівняння за фонетичним, графічним, семантичними ознаками, можемо дійти наступного висновку, що позначення частково співпадають на рівнях фонетики та графіки, в той же час як семантичні атрибути позначень є відмінними. Необхідно зазначити, що подібність фонетичних й графічних ознак виникає внаслідок наявності словесного елементу «SILVER» («сілвер») у складі обох позначень. Таким чином порівнювальні торговельні марки частково співпадають за фонетични та графічними ознаками домінуючих словесних елементах, що обумовлено наявністю спільного слабкого елементу «SILVER», але є відмінним в цілому. Що в першу чергу обумовлено різним зоровим сприйняттям.»

У зв`язку з з чим експерти прийши до наступного висновку:

«Торговельна марка за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 265263 від 25.09.19 не є тотожною чи схожою настільки, що її можна сплутати з торговельною маркою за свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 25.06.2008 за причин викладених в п. 3.3 дослідницької частині висновку.

Торговельна марка за свідоцтвом України № НОМЕР_1 та Торговельна марка за свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 25.06.2008 не є схожими настільки, що їх можна сплутати, у разі їх використання для однорідних товарів 3 класу МКТП.

Торговельна марка за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25.09.19 не є тотожною чи схожою настільки, що їх можна сплутати, з торговельною маркою за заявкою №m201803017 від 07.02.2018 за причин, викладених в п. 5.3 дослідницької частині висновку.

Торговельна марка за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25.09.19 не є такою, що може ввести в оману споживача щодо товару та особи, яка виробляє товари 3 класу МКТП, у т.ч. особи позивача - власника торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 25.06.2008.»

Зі змісту наданого висновку вбачається, що експертизу проведено ОСОБА_3 (голова комісії) провідним судовим експертом лабораторії дослідженя об`єктів інформаціїних технологій та інтелектуальної власності Львівського науково-дослідного інституту судових експертих Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, яка має перший кваліфікаційний клас, має повну вищу технічну освіту, спеціальну освіту у сфері інтелектуальної власності, квалфіфікацію судового експерта з питань інтелектуальної власності за спеціальністю 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торгівельними марками (знаками для товару і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво від 25.05.2020№7-Д, ЦЕКК при Мін`юсті України, дісне до 25.05.2023 стаж експертної роботи з 1997 року, експертної роботи у сфері інтелектуальної власності - з 2002р.);

ОСОБА_4 , старшим науковим співробітником лобараторії об`єктів інформаціїних технологій та інтелектуальної власності ЛНДІСЕ, який має повну вищу освіту (квалфікація спеціаліста «Інженер електрноої техніки»), квалфікацію судового експерта першого класу з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності за експертною спеціальністю 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торгівельними марками (знаками для товару і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво від 06.11.2020 №109-Д, видане ЦЕКК при Мін`юсті України, дійне до 06.11.2023) та стаж експертної з 2000 року, експертної роботи у сфері інтелектуальної власності - з 2003 р.);

На спростування даного експертного висновку позивач подав до суду рецензію на висновок експертів №681 від 27.05.2021 за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності за матеріалами цивільної справи №757/731/20-ц в якій рецензент дійшов висновків, що експертне дослідження об`єктів інтелектуальної власності, на підставі якого складено висновок експертів за результатами експертизи у сфері інтелектуальної власності № 681 від 27.05.2021, проведено неповно та необ`єктивно, з виходом експертів за межі їх компетенції, з використанням сумнівних методичних положень, з використанням науково необгрунтованих та методично сумнівних положень, що є наслідком порушення принципів законності, об`єктивності та повноти досліджень, визначених ст. 3 Закону України «Про судову експертизу». З порушенням приписів ч. 3 ст. 72 ЦПК України щодо обов`язку експерта провести повне дослідження і дати обгрунтований та об`єктивний письмовий висновок на надані йому питання, а також приписів ч. 1 ст. 102 ЦПК України стосовно докладного опису проведених експертом досліджень, зроблених у результаті цих висновків та обгрунтованості відповідей на поставлені питання. Відтак, цей висновок викликає сумніви його правильності та не відповідає встановленим вимогам до такого джерела доказів, як висновок судової експертизи.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За правилом частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Вимоги до висновку експерта встановлені ст. 102 ЦПК України, відповідно до якої висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством; предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань; предметом висновку експерта не можуть бути питання права; висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи; висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи; у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Як убачається зі змісту Висновку експертів за результатами експертизи у сфері інтелектуальної власності за №681 від 27.05.2021, виконання експертизи доручено ОСОБА_3 (голова комісії), яка має повну вищу технічну освіту, спеціальну освіту у сфері інтелектуальної власності, квалфіфікацію судового експерта з питань інтелектуальної власності за спеціальністю 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товару і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво від 25.05.2020 №7-Д, ЦЕКК при Мін`юсті України, дісне до 25.05.2023 стаж експертної роботи з 1997 року, експертної роботи у сфері інтелектуальної власності - з 2002 р.) та ОСОБА_4 , який має повну вищу освіту (квалфікація спеціаліста «Інженер електроної техніки»), квалфікацію судового експерта першого класу з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності за експертною спеціальністю 13.6 «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торгівельними марками (знаками для товару і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво від 06.11.2020 №109-Д, видане ЦЕКК при Мін`юсті України, дійне до 06.11.2023) та стаж експертної з 2000 року, експертної роботи у сфері інтелектуальної власності - з 2003 р.), та власним підписом підтвердили обізнаність про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків за ст. ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України.

Натомість, Рецензію на вищевказаний експертний висновок виконав патентний повірений ОСОБА_5 , який не є судовим експертом, не є співробітником НДУСЕ та не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Отже, рецензії на висновок експертів №681 від 27.05.2021 за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектальної власності від 13.12.2021 проведено поза процедурою проведення та оформлення результатів рецензування, визначеної Порядком проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2020 року № 335/5, у зв`язку з чим він не є належним доказом необґрунтованості або неповноти висновку експертів №681 від 27.05.2021, а такий документ як рецензія на висновок експерта взагалі не передбачений цивільним процесуальним законодавством України, тому не може вважатися допустим доказом у справі.

Стосовно доводів представника прозивача, що висновок експертів викликає сумніви його правильності та не відповідає встановленим вимогам до такого джерела доказів як висновок судової експертизи в тому числі і через те, що один із експертів (Харабуга Ю.С.) не поставив у висновку підпис під попередженням про кримінальну відповідальність, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 104 ЦПК України, в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

На виклонання вказаних положень процесуального закону ухвалою Печерського районного суду м. Києва про призначення судової експертизи від 15 грудня 2020 експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, про що також зазначається і у самому висновку експертів №681 від 27.05.2021.

Згідно з п. 4.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за № 705/3145, висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).

Згідно п. 4.15. Інструкції, висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи.

Щодо недоліків оформлення висновку №681 від 27.05.2021, судом досліджено вказаний висновок та не встановлено жодних недоліків його оформлення згідно ст. 102 ЦПК України та пп. 4.12, 4.15 Інструкції. Оскільки підпис експерта (Харабуга Ю.С.) міститься також в кінці аркуша на якому зазаначається, що згідно з ухвали суду експерти попереджені про кримінальгну відповідальність ст. 384, 385 КК України.

Крім того, суд звертає увагу, що процесуальний закон та вищенаведена Інструкція не містить такої вимоги до висновку експерта, як проставлення підпису експерта безпосередньо під фразою про попередження експерта про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Права інтелектуальної власності, зокрема на знаки для товарів і послуг, визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 469 ЦК України).

Оцінивши висновок експертів, який міститься в матеріалах справи в сукупності з іншими доказами у справі за правилами ст. 89 ЦПК України суд не знайшов обставин, які б давали підстави стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. За таких обставин він є належним та допустимим доказом у справі.

Таким чином, з урахуванням зібраних у справі доказів, включаючи висновок експертів № 681 від 27.05.2021, який є належним засобом доказування, суд приходить до висновку, що свідоцтво України № НОМЕР_1 , власником якого є Відповідач-2 було видано відповідно до встановленої процедури та на підставі висновку про відповідність позначенням умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи. А отже, відсутні, згідно ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правові підстави для визнання свідоцтва України № НОМЕР_1 недійсним.

Вирішуючи питання стосовно інших позовних вимог позивача, слід зазначити, що вони не можуть бути задоволені оскільки є похідними від основної вимоги про визнання свідоцтва недійним.

Інші доводи позивача викладені в позовній заяві, не спростовують наведених висновків суду.

Більш того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 р.).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 418, 492 ЦК України, ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ст. 12, 13, 81, 141-142, 200, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент), ОСОБА_2 треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Блискавка» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Віта Груп» про визнання недійсним Свідоцтва України на знак для товарів і послуг №265263 від 25.09.2019 року та зобов`язання вчинити дії, про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Повне рішення складено 07 листопада 2022 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя