РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Зимнівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у серпні 2022 року звернулися до суду із позовом до Зимнівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачів ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається з житлового будинку та земельну ділянку 0,60 га по АДРЕСА_1 .

Позивачі зазначають, що у померлої були інші спадкоємці за законом, а саме батько позивачів ОСОБА_3 , який на час смерті останньої проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, однак він відмовився від прийняття спадщини. Відтак інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає.

Вказують, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивачі просили визнати за ними право власності в порядку спадкування на домоволодіння АДРЕСА_1 , по Ѕ частині вказаного домоволодіння за кожним, а також право власності на земельну ділянку, що розташована безпосередньо біля вказаного домоволодіння, по 0,30 га за кожним.

Ухвалою суду від 19.08.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23.11.2022 позов, у частині визнання за позивачами права власності на земельну ділянку, залишено без розгляду.

Позивачі та представник позивачів у підготовче засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву, в якій просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача у підготовче засідання також не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував.

Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 бабуся позивачів та мати третьої особи. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , актовий запис №22; копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , актовий запис №2; копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , актовий запис №3; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 , актовий запис №67.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з погосподарської книги №7 за 2016-2023 р. Зимнівської сільської ради від 22.09.2021 №708.

04 квітня 2017 року секретарем Зимнівської сільської ради, Володимир-Волинського району Волинської області, було посвідчено заповіт ОСОБА_4 (зареєстровано в реєстрі за № 27), згідно якого остання, на випадок своє смерті, належний їй житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла в рівних частинах позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до чч. 1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до чч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки №298 від 23.03.2021, наданої Зимнівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, на день смерті ОСОБА_4 постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті за вищевказаною адресою разом з нею проживали і були зареєстровані: син - ОСОБА_3 , онука - ОСОБА_1 , онук - ОСОБА_2 .

Син померлої ОСОБА_3 третя особа по справі, відмовився від прийняття спадщини й не заперечує проти визнання за позивачами права власності на спадкове майно.

Отже, за наданими відомостями позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті бабусі, які прийняли спадщину. Крім них інших спадкоємців немає.

Проте, постановами державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області від 22.11.2021 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно та, запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на зазначене спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивачі є спадкоємцями за заповітом вищевказаного спадкового майна, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, не можуть оформити свої спадкові права, тому їх права підлягають захисту у судовому порядку шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1268, 1297 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Зимнівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_6 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий А.М. Лутай