Справа № 444/1352/22
Провадження № 2/444/643/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області (площа Вічева, 1, місто Жовква, Львівський район, Львівська область) про визнання неправомірними дій Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області щодо внесення запису у розділ "Прізвище, ім`я, по батькові голови домогосподарства" до погосподарської книги за 1990-1992 роки по Сопошинській сільській раді Жовківського району Львівської області, як голови домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , визнавши недійсним вказаний запис, та його скасувати, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області щодо внесення запису у розділ "Прізвище, ім`я, по батькові голови домогосподарства" до погосподарської книги за 1990-1992 роки по Сопошинській сільській раді Жовківського району Львівської області, як голови домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , визнавши недійсним вказаний запис, та його скасувати.

Мотивує свої позовні вимоги наступним. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Сопошинської сільської ради від 01.07.2027 р. № 235 будинковолодіння по АДРЕСА_1 згідно запису в погосподарській книзі станом на 30.06.1990 р. належить до робітничого типу двору, де ОСОБА_2 1982 р.н. голова двору, а члени двору: ОСОБА_1 , 1957 р.н. - внучка; ОСОБА_3 , 1952 р.н. - зять; ОСОБА_4 , 1979 р.н. правнук; ОСОБА_5 , 1989 р.н.- правнук.

Вказує, що ОСОБА_3 був забудовником згаданого вище будинку АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою від 01.07.2022 р. № 236) на підставі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, рішення виконавчого комітету Сопошинської сільської ради від 14.05.1981 р. № 24, свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР.

Після смерті чоловіка ОСОБА_3 спадщину прийняла вона ОСОБА_1 , оскільки подала заяву про прийняття спадщини. Доказом того, що вона, ОСОБА_1 , прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 є витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі та довідка від 10.12.2020 р. № 1416/01-16.

Зазначає, що за життя ОСОБА_3 не оформив права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою КП ЛОР «ЧМБТІ» від 30.10.2018 р. № 7604.

Згідно запису в будинковій книзі на будинок АДРЕСА_1 у графі відомості про осіб, відповідальних за ведення книги та прописки по будинку значиться ОСОБА_6 , а пізніше ОСОБА_3 , хоча серед зареєстрованих осіб в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не значиться відповідно до даних будинкової книги.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадщина після її смерті не відкривалася.

Зазначає, що порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом цих Вказівок суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Даним підзаконним актом визначено поняття голови домогосподарства, а саме, особа, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Вона визначається членами домогосподарства і, як правило, є господарем, людиною, яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/ або земельної ділянки (ділянок).

Зазначає, що жодних даних про те, що ОСОБА_2 була власником житлового будинку або рішення членів двору про те, що вони прийняли рішення про призначення ОСОБА_2 головою двору у Сопошинської сільської ради немає.

Просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов не заперечують.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачки та представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти задоволення позову, фактично визнав такий, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років в селі Сопошин Жовківського району Львівської області , що стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 27 червня 2018 року Виконавчим комітетом Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області серія НОМЕР_1 .

Позивачка ОСОБА_1 являється дружиною ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 , виданого 08 травня 1976 року (актовий запис про укладення шлюбу № 4).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла позивачка ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини, що стверджується копієюВитягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Із копії довідки Жовківської ДНК № 1416/01-16 від 10 грудня 2020 року вбачається, що в Жовківській ДНК 10 грудня 2020 року відкрита спадкова справа № 546/2020 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем за законом до майна померлого є ОСОБА_1 .

Із позову вбачається, що після смерті ОСОБА_3 залишилося майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , однак за життя ОСОБА_3 не оформив права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки КП ЛОР «ЧМБТІ» від 30.10.2018 № 7604.

Із копії довідки виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 01.07.2022 № 236 вбачається, що відповідно до рішення сесії Сопошинської сільської ради від 19 березня 1999 року № 7 АДРЕСА_3 перейменована на АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_3 був забудовником згаданого вище будинку АДРЕСА_2 ) на підставі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, рішення виконавчого комітету Сопошинської сільської ради від 14.05.1981 № 24, свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР.

Позивачка отримала у виконавчому комітеті Жовківської міської ради Львівського району Львівської області за підписом старости Сопошинського старостинського округу № 12 довідку № 235 від 01.07.2022 для вирішення питання спадкування згаданого вище будинку, оскільки необхідно було визначити, до якого типу двору належить зазначене вище будинковолодіння.

Відповідно до вищевказаної довідки, будинковолодіння по АДРЕСА_1 згідно запису в погосподарській книзі станом на 30.06.1990 належить до робітничого типу двору, де ОСОБА_2 1982 р.н. голова двору; члени двору ОСОБА_1 , 1957 р.н.- внучка; ОСОБА_3 , 1952 р.н.- зять; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 правнук; ОСОБА_5 , 1989 р.н. - правнук.

Згідно з записами в будинковій книзі, на будинок АДРЕСА_1 , у графі відомості про осіб відповідальних за ведення книги та прописки по будинку, значиться ОСОБА_6 , а пізніше ОСОБА_3 .

Серед зареєстрованих осіб в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не значиться. З позову вбачається, що ОСОБА_2 була бабцею позивача та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщина після смерті ОСОБА_2 не відкривалася.

Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки по веденню книг погосподарського обліку № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки по веденню книг погосподарського обліку № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки по веденню книг погосподарського обліку № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Таким чином, запис в погосподарській книзі про голову двору є доказом, якій підтверджує виникнення права власності на будинковолодіння.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Даним підзаконним актом визначено поняття голови домогосподарства, а саме, особа, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Вона визначається членами домогосподарства і, як правило, є господарем, людиною, яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку.

З долучених до матеріалів справи доказів, а саме копії будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, копії рішення виконавчого комітету Сопошинської сільської ради від 14.05.1981 № 24, копії свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР вбачається, що саме ОСОБА_3 є забудовником даного будинку. Такий будинок збудовано ним на підставі дозвільних документів для будівництва будинку.

У витягу з погосподарської книги Сопошинської сільської ради особовий рахунок № № НОМЕР_3 відсутні відомості, на підставі яких громадянка ОСОБА_2 , 1892 р.н., є власником житлового будинку. Окрім того, у цьому ж будинку проживав ОСОБА_3 .

Також відсутнє посилання на згоду інших членів двору (у формі рішення, заяв) про запис ОСОБА_2 , як голови двору.

Відповідно до п. 11.1. Інструкції основними інформаційними джерелами погосподарського обліку є: - будь-які документальні свідчення щодо об`єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, технічні паспорти, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування будь-якого рівня, господарюючих суб`єктів, письмові заяви громадян тощо; - усні повідомлення, заяви громадян; - наочна інформація, отримана під час суцільних обходів і перевірок.

Відповідачем Жовківською міською радою (правонаступником Сопошинської сільської ради) не надано жодного доказу на обгрунтування підстав зазначення голови домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд враховує, що відповідач не заперечує проти задоволення позову та приходить до переконання про визнання неправомірними дій Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області щодо внесення запису у розділ "Прізвище, ім`я, по батькові голови домогосподарства" до погосподарської книги за 1990-1992 роки по Сопошинській сільській раді Жовківського району Львівської області, як голови домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , визнавши недійсним вказаний запис, та його скасування.

Керуючись ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області щодо внесення запису у розділ "Прізвище, ім`я, по батькові голови домогосподарства" до погосподарської книги за 1990-1992 роки по Сопошинській сільській раді Жовківського району Львівської області, як голови домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , визнавши недійсним вказаний запис, та його скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ясиновський Р. Б.