2/465/3291/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28.11.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозиснькому Т.-Р.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позивачка у підтвердження заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини посилається на те, щоу відповідності до судового наказу виданого 16.08.2018 року Шевченківським районниим судом м.Львова у справі №466/4556/18 вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.06.2018 року.

Відповідно до довідки лікаря стоматолога ФОП ОСОБА_4 від 14.05.2021 року, виданої ОСОБА_3 , під час санації було виявлене аномальне розміщення центральних зубів «діастема». Призначено лікування брекет системою.

Стверджує, що вона провела оплату за металеву брекет систему на дві щелепи в сумі 29 000,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 20.07.2021 року, фіскальний номер чеку 19231396.

Оскільки за результатами усних розмов відповідач жодних витрат на лікування дитини не компенсував, тому нею було надіслано ОСОБА_2 вимогу про участь у додаткових витратах на дитину від 10.01.2022 року. Відповідачем на вимогу було надано відповідь від 18.01.2022 року, що з огляду на його матеріальне становище, він може компенсувати лише витрати в сумі 7000,00 грн. рівними частинами по 7 місяців, проте, на час подання позовної заяви, жодних витрат їй компенсовано не було. Просить позов задоволити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 21.06.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину було передано за підсудністю до Франківського районного суду м.Львова.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.09.2022 року дану справу було передано судді Франківського районного суду м.Львова Ванівському Ю.М. для розгляду.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.09.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину було прийнято суддею Ванівським Ю.М. до розгляду та відкрито провадження.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні тим які містяться в позовній заяві, просила позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні відповідачу було скеровано по місцю його реєстрації.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач в поданій заяві про розгляд справи без його участі не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що Шевченківським районним судом м.Львова 16.08.2018 року у справі №466/4556/18 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.06.2018 року.

Згідно довідки лікаря стоматолога ФОП ОСОБА_4 від 14.05.2021 року, виданої ОСОБА_3 , під час санації було виявлене аномальне розміщення центральних зубів «діастема». Призначено лікування брекет системою.

Згідно фіскального чека №19231396 від 20.07.2021 року було проведено оплату металевої брекет системи на дві щелепи у розмірі 29000,00 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачка 10.01.2022 року зверталась до відповідача з вимогою про участь у додаткових витратах, а саме просила відшкодувати їй 50% понесених витрат на придбання металевої брекет системи, що становить 14 500, 00 грн. з огляду на його матеріальне становище, він може компенсувати лише витрати в сумі 7000,00 грн. рівними частинами по 7 місяців.

Однак як вказує позивачка жодних витрат їй компенсовано не було.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

У відповідності з ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові.

Згідно з ч.2 даної статті розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахування обставин, що мають істотне значення.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо, та оскільки наявність таких витрат повністю доведено в судовому засіданні письмовими доказами, долученими до матеріалів справи та додаткові витрати викликані особливими обставинами, крім того, відповідач є молодою працездатною особою, спроможний платити додаткові витрати на утримання дитини, а відтак суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, судом враховано той факт, що кожен із батьків в якій мірі зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

А тому на підставі наведеного та керуючись ст.ст.4, 12, 133, 141, 280, 284, 354 ЦПК України, ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 14 500 ( чотирнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом поданя апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 28.11.2022 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ванівський Ю.М.