УХВАЛА

Іменем України

15.12.2022 Справа №607/18319/22 Провадження № 2-о/607/481/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. під час вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИЛА:

15.12.2022 ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Заплітна І.А., звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про видачу обмежувального припису.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданих до неї документів, доходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, заява про видачу обмежувального припису подається до суду у порядку, передбаченому главою 13 розділу ІV ЦПК України та повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст. 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які передбачені ст. 350-2, 350-4 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом. Повноваження адвоката підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреністю відповідно до вимог процесуального законодавства.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що повноваження адвоката, призначеного Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, як представника підтверджуються оформленими відповідно до вимог закону дорученням та виданою на його підставі довіреністю.

Так, від імені ОСОБА_1 дана заява підписана представником заявника адвокатом Заплітною І.А.

На підтвердження повноважень представника заявника до заяви додана копія доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № Т-877 від 01.12.2022, виданого Тернопільським місцевим центром з надання безоплатної вторинної допомоги, зі змісту якого вбачається, що адвоката Заплітну І.А. призначено для надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 у справі про видачу обмежувального припису.

Разом з тим в порушення вимог ч. 3 ст. 21 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та ч. 4 ст. 62 ЦПК України адвокатом Заплітною І.А. до заяви не долучено належним чином засвідчену копію або оригінал довіреності, оформленої відповідно до вимог закону, які б підтверджували обсяг її повноважень під час представництва інтересів ОСОБА_1 .

При цьому суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складові представництва, а саме: факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та окремо обсяг таких повноважень, у тому числі, право на звернення з відповідним процесуальним документом до відповідного суду (інстанції) у конкретний момент часу.

Таке право представника на звернення від імені довірителя може бути підтверджено лише документом, який демонструє дійсне волевиявлення учасника справи на надання повноважень конкретному адвокату та є належним доказом, що дозволяє суду перевірити весь обсяг наданих повноважень.

При цьому суд звертає увагу, що з доданих до заяви документів вбачається, що заявник ОСОБА_1 є малолітньою особою, а тому ще не набула цивільної процесуальної дієздатності та не може здійснювати своє цивільне процесуальне право на видання довіреності на ім`я іншої особи.

Однак відповідно до ч. 1, 3 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що законний представник малолітньої ОСОБА_1 , якою є матір останньої ОСОБА_3 , уповноважена видавати від імені ОСОБА_1 довіреність з метою наділення адвоката правом на ведення цієї справи у суді, у тому числі і підписувати та подавати дану заяву.

Однак така довіреність до заяви не додана.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено повернення заяви, яка подана в порядку окремого провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо повернення позовної заяви.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підписана особою, яка не має права її підписувати, а тому підлягає поверненню заявнику.

При цьому повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 10, 58, 59, 62, 175 ч. 2, 185 ч. 4, 7, 258-261, 293, 294, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву з доданими до неї документами ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська