Справа № 694/619/22
провадження № 2/694/227/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

15.06.2022 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

20.04.2022 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дочки. Також просить стягнути судові витрати в сумі 2500 грн. за надання правової допомоги. В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час сторони не проживають разом, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, в додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини участі не приймає. В зв`язку з вказаними обставинами дочка повністю перебуває на утриманні матері.

25.05.2022 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує частково проти позовних вимог ОСОБА_1 . Заперечення мотивує тим, що з 2006 по 2017 роки він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою у справі. В період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_3 . Він розуміє свій обов`язок щодо надання матеріальної допомоги на утримання доньки. Після припинення спільного проживання з позивачкою він здійснював грошові перекази на картковий рахунок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , але позивачка чомусь приховує даний факт. Позивачка не обґрунтовує, чому саме вона просить стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини, а не 1/4 частини. Він не може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини, так як отримує невеликі доходи і має незадовільний стан здоров`я, а саме: хронічний панкреатит, язву дванадцятипалої кишки, що потребує тривалого та дорогого лікування. Також заперечує щодо стягнення судових витрат, оскільки позивачка не зверталась в досудовому порядку для врегулювання спору.

30.05.2022 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що відповідач вказує на свої хвороби, як на підставу звільнення від сплати аліментів, однак у підтвердження копії медичних довідок, що датовані квітнем 2020 року. Хвороби, на які посилається відповідач, піддаються лікуванню та не зменшують ступінь працездатності. ОСОБА_2 не є інвалідом та в даний час не хворіє. Твердження відповідача про те, що він здійснював перекази коштів на утримання дитини доводить те, що відповідач має доходи можливість сплачувати аліменти. Інших дітей на утриманні у відповідача немає. Щодо стягнення судових витрат позивач зазначає, що перед поданням позову до суду в телефонній розмові відповідач рекомендував їй звертатись з позовом до суду. З наданих відповідачем чеків вбачається, що жодних перерахувань коштів за 2022 рік ним не здійснювалось.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 06.05.2022 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 04.11.2006 року в Райгородській сільський раді Кам`янського району Черкаської області, актовий запис за №4.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.02.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.10).

Сторони згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_5 від 11.05.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 11.05.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 82 (а.с.6).

Згідно довідки, виданої виконкомом Звенигородської міської ради від 20.04.2022 року № 579/12-2-04, ОСОБА_1 зареєстрована разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 9).

Відповідно до копій квитанцій ОСОБА_2 перераховував кошти на утримання доньки ОСОБА_1 та самій доньці ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки, виданої Смілянською ЦРЛ ім..С.Бобринської № 467, ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров`я, а саме хронічний панкреатит, язва дванадцятипалої кишки.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Позивач ОСОБА_1 , разом з якою проживає неповнолітня дитина, просить стягувати аліменти з відповідача ОСОБА_2 в частці від його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст.ст. 181, 182 СК України.

Разом з тим, позивач просить стягувати 1/3 частину від доходів, а не ј частину, як рекомендовано в ст. 183 СК України на одну дитину. При цьому всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання неповнолітньої дочки саме в такому збільшеному розмірі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме незадовільний стан здоров`я відповідача, його нестабільне матеріальне становище, добровільне надання коштів на утримання неповнолітньої дитини. Суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача - 1/4 частину від усіх видів його заробітку щомісяця до повноліття дитини.

Суд вважає, що причини, які спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з приєднаних до матеріалів справи позивачем доказів, 20.04.2022 року нею було укладено Договір про надання правничої /правової/ допомоги з адвокатом Бабенком Р.В. та сплачено згідно квитанції 2500 грн.

Відповідач подав заяву про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., однак не надав жодного підтвердження щодо таких витрат та їх розрахунку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 923 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) та витрати за надання правової допомоги в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень). В задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відповідачу слід відмовити.

На підставі викладеного та ст. 180,181,183,191 СК України, керуючись ст. 81, 141, 200, 247, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів - задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.04.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 913 грн.

Стягнути з з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2500 грн.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 15.06.2022.

Суддя Д.І. Сакун