Провадження № 22-ц/801/2013/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К.П.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 рокуСправа № 127/14169/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук О.А.,

учасники справи:

скаржник (стягувач): ОСОБА_1 ,

заінтересована особа (боржник): ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження: Заступник начальника Центрального міжрегіонального управління начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Сувало Михайло Степанович,

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2022 року про залишення скарги без розгляду, постановлену місцевим судом під головуванням судді Гуменюка К.П., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни на неправомірність дій заступника начальника Центрального міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Сувало Михайла Степановича,

встановив:

В жовтні 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Геращенко Тетяна Василівна звернулась до суду з скаргою на неправомірність дій заступника начальника Центрального міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Сувало М.С. Просила визнати незаконною відповідь від 18 серпня 2021 року № Б-7306-УГЛ «Про надання інформації» надану заступником начальника Центрального міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Сувало М.С. щодо застосування строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» до видачі довідки-розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 ; Зобов`язати заступника начальника Центрального міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Сувало М.С. належним чином розглянути скаргу на бездіяльність БО-12834406 від 21 липня 2021 року подану ОСОБА_1 , відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2022 року скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни на неправомірність дій заступника начальника Центрального міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Сувало Михайла Степановича залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Роз`яснено представнику ОСОБА_1 адвокату Геращенко Тетяні Василівні, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду з такою скаргою із клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження з наданням відповідних документів і доказів щодо поважності причин пропуску даного строку.

Ухвала суду обґрунтована тим, що станом на час звернення скаржника до суду 06 жовтня 2022 року закінчився строк для звернення зі скаргою, визначений у статті 449 ЦПК України, а питання щодо поновлення вказаного строку скаржником не ставилось.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Геращенко Тетяна Василівна подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2022 року та направити справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання заявника фактично, законодавчо визначений строк на звернення до суду із даною скаргою, ОСОБА_1 не пропустила, оскільки про порушення своїх прав дізналась лише 27 жовтня 2022 року, зокрема, після отримання на електронну пошту її представника оскаржуваної відповіді заступника начальника Центрального міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Сувало Михайла Степановича.

Сторони не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною 2 ст. 449 ЦПК України визначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Таким чином диспозиція статті 449 ЦПК України встановила, що свій перебіг строк починає не з дати ухвалення оскаржуваного рішення, а з дня, коли особа дізналась про порушення свого права, тобто з дня коли ознайомилась зі змістом оскаржуваного рішення.

Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 640/25034/19 зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

За положеннями ст.ст. 126, 127 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З`ясування обставин дотримання скаржником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Як убачається зі змісту скарги, представник ОСОБА_1 адвокат Геращенко Т.В., обґрунтовуючи право на звернення до суду зі скаргою на неправомірність дій посадової особи органу державної виконавчої служби, посилалась на те, що про порушення свого права, а саме, про наявність відповіді заступника начальника Центрального міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Сувало М.С. № Б-7306-УГЛ від 18 серпня 2021 року, ОСОБА_1 дізналась лише 27 жовтня 2022 року, після отримання її на електронну пошту представника.

Копія роздруківки електронної поштової скриньки від 27 вересня 2021 року, було додано скаржником до матеріалів скарги (т.2 а.с. 7, 29, 41).

Будь-яких підтверджень отримання та/або ознайомлення із текстом вищезазначеної відповіді раніше вказаної дати, матеріали справи не містять.

Скарга представника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Т.В. подана до суду 06 жовтня 2022 року, тобто, у десятиденний строк з дня, коли стягувач дізналась про порушення її прав або свобод.

Отже подавши скаргу 06 жовтня 2022 року скаржниця дотрималась визначеного законом строку на оскарження рішень та дій виконавця.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції не урахував доводи заявника щодо строків подачі скарги та не звернув уваги на те, що обізнаність з порушенням своїх прав скаржник пов`язує з отриманням відповідної відповіді на електронну пошту її представника.

За таких обставин, висновки суду про залишення скарги без розгляду є передчасними, ухвала суду постановлена без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (Вінницького міського суду Вінницької області вул. Грушевського, 17, м. Вінниця, Вінницька область, 21050).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.Б. Сало