Справа №466/6675/22
провадження №2/461/1409/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

19 грудня 2022 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ігнат Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 02.09.2022 звернулась в Шевченківський районний суд м.Львова із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №77841 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 01.06.2021 про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості за кредитним договором №200523625 від 06.05.2016 в розмірі 20 770, 34 грн., в тому числі плати за вчинення виконавчого напису. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. на підставі виконавчого напису №77841, вчиненого 01.06.2021, було відкрито виконавче провадження №69654731. Вважає, що вказаний вище виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, з огляду на таке. При вчиненні виконавчого напису, приватним нотаріусом не дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. В даному випадку нотаріус не отримував документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а договір, на підставі якого виникла заборгованість, не є нотаріально посвідчений, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тобто, жодних законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису у нотаріуса не існувало. Окрім цього, позивачка зазначає, що згідно із оспорюваним виконавчим написом, між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений кредитний договір №200523625 від 06.05.2016, однак вона ніколи не укладала із вказаною банківською установою жодних правочинів, в тому числі кредитних. Також її не було повідомлено про можливе відступлення прав вимоги в порядку ч.2 ст.516 та ч.2 ст.1082 ЦК України на користь ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» та ТОВ «Фінансова компанія «Авансар». Також позивачка вказала, що всупереч ст. 88 Закону України «Про нотаріат», якою передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, однак на дату вчинення виконавчого напису минуло більше 5 років з дня укладення кредитного договору (06.05.2016). Таким чином, вважає, що виконавчий напис №77841 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 01.06.2021 слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Галицькому районному суду м.Львова.

Ухвалою від 26.10.2022 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, третім особам надано строк для подачі пояснень щодо позову та відзиву.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, разом із позовною заявою звернулась в суд із заявою, у якій просила розглядати справу у її відсутності, у випадку наявності умов, передбачених ст.280 ЦПК України, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі.

У зазначений відповідачу ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» строк в ухвалі від 26.10.2022 про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі, суду не надано відзив на позовну заяву, у судове засідання представник відповідача не з`явився повторно, повідомлявся про дату, час та місце проведення такого.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

У зв`язку з наведеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідившиматеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №77841 щодо звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості за кредитним договором №200523625 від 06.05.2016 в розмірі 20 770,34 грн., в тому числі плати за вчинення виконавчого напису.

Згідно із вказаним виконавчим написом, вказаний вище кредитний договір №200523625 від 06.05.2016 був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський», який відповідно до договору факторингу №1905 від 19.05.2016 відступив право вимоги за таким договором ТзОВ «ФК «Плеяда». В свою чергу, ТзОВ «ФК «Плеяда» відповідно до договору факторингу №1 від 20.05.2016 відступила право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ «ФК «Фагор», а 27.05.2020 ТзОВ «ФК «Фагор» відступило право вимоги за кредитним договором ТзОВ «ФК «Авансар» відповідно до договору факторингу №27/05/2020-4.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. 17.08.2022 відкрито виконавче провадження №69654731 з виконання виконавчого напису № 77841, вчиненого 1 червня 2021 року та розпочато процедуру примусового виконання.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 6 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до правового висновку, висловленого у п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

З копії зазначеного оспорюваного виконавчого напису вбачається, що такий було видано нотаріусом зокрема на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначений пункт - «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» передбачає документи, що додаються для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

При цьому як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема щодо доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, в зазначеній частині втратила чинність 22 лютого 2017 року з набранням законної сили вказаною вище постановою Київського апеляційного адміністративного суду. Оскільки постанову № 662 в судовому порядку визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2 Переліку, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З наведеного вбачається, що вчиняючи 01.06.2021 виконавчий напис №77841, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Окрім цього, всупереч наведеним вище нормам, стороною відповідача не надано суду докази, які свідчать про безспірність заборгованості боржника ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачкою доведені обставини, на які вона посилається, як на підставу своєї позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Уся сукупність зібраних по справі доказів підтверджує викладені в позовній заяві обставини в цій частині, відтак слід визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 77841 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 01.06.2021.

Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, з відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» в користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн., сплачений останньою при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 77841 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 01.06.2021 про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості за кредитним договором №200523625 від 06.05.2016 в розмірі 20 770, 34 грн., в тому числі плати за вчинення виконавчого напису.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», , м.Київ, вул.Січових Стрільців, 21/27.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, м.Київ, вул.Мала Житомирська, 6/5.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, м.Львів, вул. Грабовського, 11, офіс 104.

Суддя О.Б. Кротова