Справа № 357/198/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: 1) приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович; 2) приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року від ОСОБА_1 до суду поштою надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд: 1) визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем № 19831 від 21.08.2020 року, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» коштів у розмірі 51 218,18 грн.; 2) стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом в розмірі 33 486,56 грн.; 3) стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову вказував, що приватним виконавцем Малковою М.В. відкрито виконавче провадження № 63113989 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у безспірному порядку стягнуто 51 218,18 грн. за кредитним договором № 01214/04188ВССС від 17.07.2013 року, який укладено між ПАТ «Платинум Банк» та позивачем. Позивач зазначає, що ніколи не укладав з вказаним банком кредитні договори, для вчинення виконавчого напису кредитний договір має бути нотаріально посвідчений, в матеріалах нотаріальної справи відсутній первинний документ, який підтверджує отримання позивачем від кредитора коштів, а стягнуті за вказаним виконавчим документи кошти повинні бути повернені позивачу. Вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону.

11.01.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

13.01.2022 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 63113989, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Малковою Марією Вікторівною згідно з постановою від 23.09.2020 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 19831 від 21.08.2020 року.

18.01.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича належним чином завірену копію нотаріальної справи за виконавчим написом № 19831 від 21.08.2020 року про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості.

07.02.2022 року від приватного виконавця Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича надійшов лист про неможливість подання доказів у справі.

17.02.2022 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив ТОВ «Вердикт Капітал» з клопотанням про поновлення строку. В обґрунтування відзиву зазначено про правомірність вчиненого виконавчого напису, оскільки його вчинення нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які підтверджують безспірність заборгованості, однак це не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Крім того, вказано про невизначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

17.07.2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» укладено договір № 01214/04188ВССС про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов якого позивач надав клієнту платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії, а позивач зобов`язався сплачувати банку комісії та інші платежі, що передбачені умовами цього договору, зокрема Тарифами, в розмірах, в строки та в порядку, обумовлених договором (п. 1.1-1.4, 2.3 договору).

Відповідно до п. 1.1 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила користування банківською платіжною карткою, умовами кредитування та обслуговування поточного рахунку.

В матеріалах справи міститься Додаток 1 до договору № 01214/04188ВССС від 17.07.2013 року з прикладом використання кредитного ліміту та розрахунку платежів із визначенням сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки.

Позивачем також надано заяву/анкету позичальника та виписку з особового рахунка № НОМЕР_1 , з якого вбачається про наявність заборгованості у ОСОБА_1 за період з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року в розмірі 51 218,18 грн. за договором № 01214/04188ВССС від 17.07.2013 року.

21.08.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис, реєстровий № 19831, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 01214/04188ВССС від 17.07.2013 року за період з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року в сумі 51 218,81 грн., що складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 73,25 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 11 104,86 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 317,90 грн.; строкова заборгованість за комісією - 246,21 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 34 475,96 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату 650 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 51 868,18 грн.

На підставі вчиненого виконавчого напису та заяви представника ТОВ «Вердикт Капітал» приватним виконавцем міста Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2020 року № 63113989 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 51 868,18 грн.

В межах вказаного виконавчого напису звернуто стягнення на заробітну плату боржника, який отримує дохід від військової частини А 2167 (б-р Олександрійський, м. Біла Церква), що підтверджується копією постанови від 20.01.2021 року.

Відповідно до листа приватного виконавця Малкової М.В. № 76367 від 17.12.2021 року, у виконавчому провадженні № 63113989 стягнуто 35 879,30 грн., з яких: 33 486,56 грн. - борг за виконавчим документом; 1 723,74 грн. - основна винагорода приватного виконавця; 669 грн. - витрати виконавчого провадження.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.1 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється КМУ.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18).

З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно був укладений договір, умовами якого було надання позивачу в користування коштами з кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн. зі сплатою відсотків в попередньо визначеному розмірі.

Разом з тим, з оскаржуваного виконавчого напису та розрахунку заборгованості позивача вбачається про нарахування боргу, що складається з тіла кредиту, двох видів відсотків та двох видів комісій за кредитним договором № 01214/04188ВССС від 17.07.2013 року в період з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року, тобто за один день, у розмірі 51 218,18 грн., що ставить під сумнів безспірність заборгованості позивача, враховуючи відсутність у справі відомостей про рух коштів за весь період кредитування по рахунку позичальника.

Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, її доповнення переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

У пункті 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса».

Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували.

Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, з врахуванням засад законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Така правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 року у справі №6-100цс15.

В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Вердикт Капітал» грошової суми 33 486,56 грн., став спірний виконавчий напис нотаріуса № 19831 від 21.08.2020 року, який виконанню не підлягає, отже і правова підстава для отримання ТОВ «Вердикт Капітал» 51 218,18 грн. від ОСОБА_1 відпала, тому стягнуті грошові кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Суд зазначає, що із стягнутих з боржника коштів у розмірі 35 879,30 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал» перераховано лише 33 486,56 грн., при цьому 2 392,74 грн. пов`язані з витратами виконавчого провадження (основна винагороди приватного виконавця, витрати виконавчого провадження), які не були набуті ТОВ «Вердикт Капітал».

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набутих коштів підлягає задоволенню повністю на суму 33 486,56грн. (35 879,30 - 2 392,74).

Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 270 грн. (908 + 908 + 454), тобто за дві позовні вимоги та розгляд судом заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів:

1) договір про надання правничої допомоги від 04.12.2021 року, укладений між Адвокатським бюро «Рябінін, Переверзєв та партнери» та ОСОБА_1 ;

2) акт прийняття-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 04.12.2021 року, складеного 20.12.2021 року на суму 10 000 грн.;

3) Типова форма № КО-1 від 20.12.2021 року про оплату ОСОБА_1 послуг АО в розмірі 10 000 грн.

5) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Переверзєвим О.О. серії ЧН № 000288 від 16.02.2018 року;

6) ордер серії СВ № 1003588 від 22.12.2021 року про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Переверзєвим О.О., виданим АО «Рябінін, Переверзєв та партнери».

З вищезазначених документів вбачається, що за надані адвокатом Переверзєвим О.О. послуги щодо оскарження виконавчого напису позивачем сплачено 10 000 грн., що включає: консультація - 1 000 грн., складання та направлення адвокатських запитів - 4 000 грн., складання позову, виготовлення додатків, участь в судовому засіданні - 5 000 грн.

Разом з тим, 17.02.2022 року відповідачем до суду подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке обґрунтоване недоведеністю вказаних витрат та їх необґрунтованістю з огляду на справу незначної складності, розумну необхідність відповідних витрат для даної справи, середню вартість половини робочого дня та необхідності надання доказів ведення Книги доходів та витрат.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, чинним законодавством не заборонено права суду присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, за рахунок іншої сторони адвокатські витрати у меншому розмірі, який погоджений у договорі між адвокатом та його клієнтом.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, що наведений у акті прийняття-передачі наданих послуг та встановлено, що вартість послуг адвоката, що включає консультацію, складання запитів та позову є явно завищеною та не співмірною зі складністю справи. Оскільки вказана категорія справ є досить поширеною та не потребує додаткової трати часу адвоката на вивчення практики, її узагальнення та формування позиції по справі.

Суд зауважує, що пункт 3 вказаного акта містить такі послуги, як складання позову, виготовлення додатків та участь в судовому засіданні, при цьому розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, що впливає на оцінку судом обсягу виконаних адвокатом робіт.

Крім того, виготовлення додатків до позову не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок, тому їх не можна віднести до послуг з надання правової допомоги.

Такого висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 11.02.2021 у справі № 920/39/20.

Таким чином, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співрозмірним з обсягом часу, витраченим адвокатом на надання послуг в рамках даної справи, тому стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу на суму 5 000 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 264, 265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем № 19831 від 21.08.2020 року, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» коштів у розмірі 51 218,18 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 33 486,56 грн., витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн. та 2 270 грн. судового збору.

В іншій частині витрат на правову допомогу - відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», адреса: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053, .

Третя особа-1 Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса: вул. Велика Бердичівська, буд. 35, м. Житомир, Житомирська область, 10008.

Третя особа-2 Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, адреса: вул. Юрія Поправки, буд. 6, оф. 14, м. Київ, 02094.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяА. Ю. Цуранов