Справа № 372/1797/22
Провадження № 2-1122/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 грудня 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

при секретарі Павлик А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Обухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

До Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в червні 2022 року їй стало відомо, що в будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.12.2009 року, зареєстрована невідома їй громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає, власних речей не тримає, позивач не має можливості зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , що перешкоджає їй користуватись та розпоряджатись своєю власність, а тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 31.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила та відзиву на позов не подала, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.12.2009 року.

Відповідно до акта обстеження на предмет реєстрації та проживання, складного депутатом Обухівської міської ради Київської області 28 червня 2022 року вбачається, що внаслідок обстеження будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_2 , 1960 року народження, з дня реєстрації, 09.09.2014 року по даний час в будинку не проживає, лише значиться зареєстрованою. Місце проживання її невідомо.

Відповідно до довідки № 59 від 13.07.2022 року, виданої старостою Красненського Першого Старостинського округу Обухівського району Київської області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_3 в домогосподарстві ОСОБА_1 , з 09.09.2014 року, однак в даному господарстві з дня реєстрації не проживає.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 150, 156 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Отже, як вбачається з положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право користування будинком особи, яка не є членом сім`ї власника будинку, не передбачено чинним житловим законодавством. Таке право користування зберігається лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Враховуючи вищевикладене слід звернути увагу на те, що одноособовим власником будинку є, позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.12.2009 року.

Відповідач ОСОБА_2 не має статусу члена сім`ї власника будинку, проте зареєстрована в даному будинку, однак не проживає в ньому. Тому, позивачка, як власник має право вимагати визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зазначено, що відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Крім того між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом.

Таким чином, відповідач втратила право користування житлом на підставі її відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні.

Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а обраний позивачкою спосіб захисту її інтересів ґрунтується на законі.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи ( крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у будинку позивача доведений належними і допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Т.Г. Сташків