Провадження № 2/344/3226/22
У Х В А Л А

29 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою від 12 жовтня 2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28.11.2022 позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме комору XXIV, XXV, за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 31.01.2012, реєстраційний номер нерухомого майна 35913277 та комору XXII, XXIII, за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 31.01.2012, реєстраційний номер нерухомого майна 35913391, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник покликається на те, що предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення з заборгованості за договором позики б/н від 01.11.2021 на загальну суму 154 070,87 грн., яка складається з: основного боргу в сумі 130 625,00 грн., інфляційних втрат за період з 02.03.2022 року по 07.10.2022 року в сумі 21 083, 88 грн., 3% річних за період з 02.03.2022 року по 07.10.2022 року в сумі 2 361 99 грн. Так, 01.11.2021 відповідач отримав в борг у позивача грошові кошти в сумі 140 625,00 грн. на строк до 01.03.2022. 17.01.2022 відповідач повернув частину боргу в сумі 10 000,00 грн., шляхом перерахунку на банківський рахунок позивача, при цьому залишок позики в розмірі 130 625,00 грн. в зазначений у розписці строк не повернув. Усі намагання позивача щодо врегулювання спору в позасудовому порядку залишились безуспішними, кошти відповідачем не було повернуто. Таким чином при укладенні договору позики відповідач не мав наміру його виконувати. До матеріалів цивільної справи долучено докази, які свідчать про наявний спір, а відтак існує реальна загроза невиконання в майбутньому рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача, а тому необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно відповідача. Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник, становить 154 070 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімдесят) гривень 87 копійок.

Позивач вказує, що станом на 06.10.2022 (дата формування інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) відповідач є власником комори XXIV, ХХV, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 35913277; комори XXII, XXIII, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 35913391. Враховуючи, що вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно Відповідача, є співмірним із заявленим позовом та буде достатнім для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, буде за доцільне вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме комору XXIV, ХХУ, за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 31.01.2012, реєстраційний номер нерухомого майна 35913277 та комору XXII, XXIII, за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 31.01.2012, реєстраційний номер нерухомого майна 35913391, що належить на праві власності відповідачу.

Вивчивши заяву та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник вказує на те, що існує реальна загроза невиконання в майбутньому рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача, а тому необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане вище майно відповідача. Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник, становить 154 070 гривень 87 копійок, а накладення арешту на майно відповідача є співмірним із заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову по суті, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена і Верховним Судом, зокрема і 17.06.2022 у постанові № 908/2382/21.

Позивачем не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зокрема, щодо співмірності ціни позову із вартістю комори XXIV, XXV, за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 31.01.2012, реєстраційний номер нерухомого майна 35913277 та комори XXII, XXIII, за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 31.01.2012, реєстраційний номер нерухомого майна 35913391, що належить на праві власності ОСОБА_2 , на які позивач просить накласти арешт.

Крім того, позивачем не обґрунтовано припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачені законом підстави для задоволення заяви відсутні.

Одночасно слід роз`яснити заявнику його право на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-150,153,157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Тарас АНТОНЯК