КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6892/2022
У Х В А Л А

21 червня 2022 року місто Київ

справа № 754/14759/21

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Саламон О.Б., повний текст рішення складено 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати та компенсації грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 15 червня 2022 року подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування вимог посилався на те, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано ним 31 січня 2022 року, однак 24 лютого 2022 року відбулось вторгнення Російської Федерації на територію України, що є форс-мажорною обставиною, а тому просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення було ухвалене за відсутності учасників справи.

Повний текст рішення складено 20 січня 2022 року.

Згідно супровідного листа від 26 січня 2022 року, Деснянським районним судом міста Києва заявнику позивачу ОСОБА_1 було направлено копію рішення суду (а.с.190), яку останній отримав 31 січня 2022 року, що підтверджується розпискою (а.с.191).

Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 подана до Київського апеляційного суду 15 червня 2022 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.129 Конституції України про забезпечення права на апеляційний перегляд справи, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України прихожу до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а тому вважаю, що строк підлягає поновленню.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі, позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки предметом цієї справи є стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати, згідно ст.117 КЗпП України та інфляційних збитків, пов`язаних з несвоєчасною виплатою заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

стягнути з ВАТ «Науково-дослідне медичне об'єднання «Діалір» на його користь суму додаткової заробітної плати за період з 20 березня 2015 року по 25 червня 2021 року у розмірі 233857,95 грн.;

стягнути з ВАТ «Науково-дослідне медичне об'єднання «Діалір» на його користь суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 67787, 60 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Об'єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №369/10046/18 зроблено висновок, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі №910/4518/16 зроблено висновок про те, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі №711/4010/13-ц вказала, що вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі №755/12623/19 на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI не поширюється.

Таківисновкимістяться і в ухвалах Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №201/10946/16-ц, від 08 квітня 2022 року у справі №757/11686/20-ц.

Таким чином, ОСОБА_1 при пред`явленні позову були заявлені, зокрема, вимоги про стягнення додаткової заробітної плати (середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України) та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за які він не звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин, з урахуванням позовних вимог, ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за апеляційне оскарження судовогорішення.

Згідно з п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Виходячи з вищевикладеного апелянту необхідно було сплатити судовий збір за вимоги про стягнення додаткової заробітної плати (середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України) та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 4207,50 грн. (2805 грн.*150%).

Виходячи з вищевикладеного, апелянту необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулув сумі 4207,50 грн. на реквізити: отримувач коштів - УК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: 0024, МФО банку отримувача: 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код класифікації доходів бюджету: 22030101 та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про оплату судового збору.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.127, 185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Саламон О.Б., повний текст рішення складено 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати та компенсації грошових коштів залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Борисова О.В.