СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17970/21

пр. № 2/759/518/22

15 червня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі судових засідань Стець Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною позовною заявою, якій просить визнати заповіт ОСОБА_3 від 12.07.2018 р. посвідчений нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, спадкоємцем за яким є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - недійсним. В обгрунтування позову посилається на факт укладення ОСОБА_3 заповіту, зазначаючи, що волеєвиявлення померлої ОСОБА_3 не було вільним, не відповідало внутрішній волі, та ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій. Справу просить вирішити керуючись ст. 1257 та ст. 225 ЦК.

23.12.2021 р. на адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач повністю заперечує позовні вимоги, зазначає, що ОСОБА_3 діяла з власної волі та усвідомлювала значення своїх дій.

Ухвалою Святошнисьокого районного суду м.Києва від 09.08.2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Святошнисьокого районного суду м.Києва від 15.02.2022 р. справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач не з`явився, про місце, час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Святошинським районним у м. Києві відділі реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіональног управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу.

12.07.2018 р. ОСОБА_3 складено заповіт на все її майно, спадкоємцем у якому є ОСОБА_2 , та який посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербиною Я.О. Вказана копія заповіту отримана судом відповідно до листа Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з вих. № 8761/02-14 від 25.11.2021 р. на виконання ухвали суду від 25.10.2021 р. про витребування доказів. Відтак суд вбачає повну її відповідність оригіналу, який складено відповідно до вимог законодавства, тобто з урахування волі заповідача та його здатністю усвідомлювати свої дій та керувати ними.

Слід зазначити, що позивач у своїй заяві посилається одразу на ст. 1257 ЦК України та на ст. 225 ЦК України, які по своїй суті є різними способами захисту.

Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Таким чином, за ч.2 ст. 1257 ЦК України заповіт може бути визнано недійсним у разі коли особа могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, однак був здійснений вплив на її волю, в той же час за ст. 225 ЦК України визнання заповіту недійсним відбувається на підставі встановленого факту того, що на момент складання заповіту особа не усвідомлювала значення своїх дій.

Таким чином позивачем помилково обрано два способи захисту, які мають між собою взаємовиключну відмінність, що робить не можливим визначення конкретних підстав задоволення позовних вимог, що по своїй суті є помилкою при обранні способу захисту. Слід зазначити, що обрання позивачем неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у позові.

Окрім того слід зазначити наступне.

Як зазначено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із тих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Зазначена правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12 та у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 61-5896св18.

Сторонами не було заявлено клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи. Жодних доказів зазначених у позовній заяві обставин позивач не надає.

Що стосується задоволення позову на підставі ч.2 ст. 1257 ЦК України, слід зазначити, що суду не надаються також і докази будь-якого впливу на волю особи, яка складала заповіт.

Натомість наявна відповідь від державного нотаріуса, щодо наявності законно складеного заповіту повністю спростовує доводи позивача, які не підкріплені жодними доказами.

За наведених вище обставин у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6-13, 18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць