Справа № 127/8513/22
Провадження № 2/127/1056/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в квітні 2022 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання.

Позов мотивовано тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2021 року було скасовано судовий наказ № 127/21176/21, виданий 27.08.2021 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідачі регулярно порушуючи умови п. 18 Правил та п. 5 ч. 2 ст. 7, 9 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», в період з жовтня 2018 року по червень 2021 року заборгували за надані послуги з централізованого теплопостачання 20596,23 грн.

Представник позивача згідно заяви просила позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, однак повідомлялись належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позов, який мотивовано тим, що наданий позивачем розрахунок основного боргу не конкретизований по яким і коли приміщенням нараховано оплату за послуги опалення. Також ОСОБА_1 надав суду заяву про застосування строків позовної давності.

В матеріалах справи міститься відповідь на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позов, який мотивовано тим, що з липня 2017 року вона фактично не проживає за місцем реєстрації у зв`язку з розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1 у червні 2017 року. Квартира, за якою надаються послуги, є власністю ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Як вбачається з витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово Комунального господарства м. Вінниця, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Дане також підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 06.05.2022 року № 19462, № 19461.

Помешкання забезпечуються послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до оборотної відомості встановлено, що позивачем надавались житлово-комунальні послуги, зокрема за період з жовтня 2018 року по червень 2021 року, однак їх вартість відповідачем сплачена не в повному обсязі.

Згідно наданого розрахунку позовних вимог з урахуванням 3% річних та суми втрат від інфляційних процесів, заборгованість відповідачів перед позивачем за період з жовтня 2018 року по червень 2021 року становить 21092,24 грн., з яких борг за спожиті послуги централізованого теплопостачання 20596,23 грн., інфляційних 230,11 грн., 3% річних 265,90 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року в справі № 751/3840/15-ц).

Так, відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України квартиронаймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги.

Згідно ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 просив застосувати строк позовної давності по сумам заборгованості.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з укладеного 03.08.2007 року між ОСОБА_1 та КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води пунктом 23 даного договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання, при умові завершення робіт, щодо підключення звонішніх мереж споживача до мереж постачальника, та діє протягом одного року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення. Строк позовної давності за даним договором становить 5 років. Якщо замісяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила наміри внести в нього зміни або доповнення, він вважається щорічно пролонгованим на наступний термін. Даний договір на день розгляду справи судом є чинним і ніким не скасованим.

Крім того, позивач звертався до суду за захистом свого права. Вінницьким міським судом Вінницької області 27.08.2022 року було видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.10.2018 року включно по 30.06.2021 року у розмірі 21092,24 грн., з яких: 20596,23 грн. заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 230,11 грн. сума втрат від інфляції, 265,90 грн. 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2021 року було скасовано судовий наказ № 127/21176/21, виданий 27.08.2021 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання.

З огляду на зазначене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального теплопостачання та гарячого водовідведення, даний позов поданий у межах строку позовної давності.

За змістом ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-89, 141, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з врахуванням суми втрат від інфляційних процесів та 3% річних від суми основного боргу за період з жовтня 2018 року по червень 2021 року у розмірі 21092 (двадцять одна тисяча дев`яносто дві) гривні 24 копійки, з них: 20596 гривень 23 копійки - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 265 гривень 90 копійок - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 230 гривень 11 копійки - суми втрат від інфляційних процесів.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», місцезнаходження: вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця. ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 33126849.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя