Справа № 461/5882/20 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/1827/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якубівського І.Є., представника ОСОБА_2 адвоката Семенини В.М., представника відповідача Миколаївської міської ради Войтович О.М., представника ОСОБА_3 адвоката Цімко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Якубівського Ігора Євгеновича, представника ОСОБА_2 адвоката Семенини Василя Михайловича, представника ОСОБА_3 адвоката Цімко Петра Орестовича на рішення Галицького районного суду м.Львова від 29 червня 2022 року у справі за позовом адвоката Якубівського Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Ганна Миколаївна про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2020 року адвокат Якубівський І.Є. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєвої Г.М., в якому просив: встановити факт родинних відносин ОСОБА_1 із ОСОБА_4 , а саме, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка є двоюрідною сестрою позивача ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . Заповіту ОСОБА_4 не склала, а тому право на спадкування виникло у спадкоємців за законом. На час відкриття спадщини нікого зі спадкоємців за законом 1 і 2 черг (ст.ст. 1261, 1262 ЦК України) чи осіб, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 1266 ЦК України, не залишилося. Представник позивача зазначав, що рідною тіткою ОСОБА_4 була ОСОБА_5 - мати позивачки. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_5 вже померла, право на спадкування її частки за правом представлення має її донька позивач ОСОБА_6 . Таким чином, з наведених обставин та норм законодавства України випливає, що позивач має право на спадкування за правом представлення після смерті своєї двоюрідної сестри ОСОБА_4 , для здійснення права спадкування позивачем після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_4 закон вимагає встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 29 червня 2022 року позов адвоката Якубівського Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Ганна Миколаївна про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування - задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто солідарно з Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1681, 60 гривень.

Стягнуто солідарно з Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 333,00 гривні.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили представник ОСОБА_1 адвокат Якубівський Ігор Євгенович, представник ОСОБА_2 адвокат Семенина Василь Михайлович, представник ОСОБА_3 адвокат Цімко Петро Орестович.

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Якубівський Ігор Євгенович зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання права на спадкування прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що ОСОБА_1 належить суб`єктивне право на спадкування за законом після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_4 , це право не визнається, оспорюється відповідачем по справі. Існуюча невизначеність у спадковому правовідношенні, яке виникло внаслідок смерті ОСОБА_4 , стосовно суб`єкта права на спадкування, перешкоджає позивачці ОСОБА_1 здійснити належне їй суб`єктивне право на спадкування та оформити спадщину після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_4 . Вважає, що належне ОСОБА_1 суб`єктивне право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 підлягає судовому захисту і ефективним способом захисту даного права є його визнання, а тому на думку позивача вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

Просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову та постановити в цій частині нове судове рішення, яким позов задоволити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Семенина Василь Михайлович в своїй апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Стверджує, що факт родинних відносин та факт постійного проживання не підтверджені доказами та встановлені судом передчасно. Вироком суду у кримінальній справі №1-3/2010р., на який покликався суд, як і показами потерпілої ОСОБА_4 не встановлювався факт родинних відносин. Наданий позивачем на підтвердження спільного проживання акт обстеження матеріально побутових умов сім`ї не містить дати, у його змісті є суперечності, відтак такий не є доказом в розумінні вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України. Не відповідає вимогам, які ставляться до доказів і нотаріально посвідчена 03.03.2016 р. заява ОСОБА_7 , оскільки її як свідка судом не допитано, а приватним нотаріусом засвідчено лише підпис ОСОБА_7 , а не зміст наведений у такій заяві. Надані позивачем свідоцтва містять арифметичні невідповідності в написанні прізвищ. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_8 (мати ОСОБА_4 ) та ОСОБА_5 (мати ОСОБА_1 ) були рідними сестрами позивачем суду не надано. Відтак, вважає, що у суду були відсутні підстави встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Щодо свідчень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вважає, що такі безпідставно взяті судом до уваги. Звертає увагу на пропуск позивачем строку позовної давності до заявлених вимог.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник ОСОБА_3 адвокат Цімко Петро Орестович в своїй апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Покликається на те, що факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не підтверджений належними та допустимими доказами. Акт обстеження матеріально побутових умов сім`ї ОСОБА_1 не містить дати та складений неуповноваженою особою, а в його змісті вказана взаємосуперечлива інформація, а такий акт був складений з метою отримання ОСОБА_1 пільг по сплаті житлово-комунальних послуг як дитині війни (відсоток зменшення - 25%). Зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи про спільне проживання ОСОБА_4 в помешканні ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Щодо свідчень свідків наданих суду першої інстанції зазначає, що такі є неточними, взаємосуперечливими щодо одних і тих же обставин, які підлягали з`ясуванню, повідомлена інформація відома їм зі слів ОСОБА_1 . Крім цього, вказує, що судом не встановлено місце відкриття спадщини коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , а спадкова справа після її смерті нотаріусом не заводилась.

Також звертає увагу суду на те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якубівського І.Є., представника відповідача Миколаївської міської ради, представника ОСОБА_11 адвоката Семенини В.М., а також представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 адвоката Цімко П.О., на підтримання поданих ними апеляційних скарг, їхні заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які позивач покликається у позові знайшли своє підтвердження в судовому, засіданні та повністю доводяться зібраними по справі належними доказами, про те, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 та встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання права на спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори, у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини, з наданням оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з правилами ст. 1220 ЦУ України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть.

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За положеннями ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Тобто, за змістом цих правових норм суд повинен встановити, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті; чи було це місце постійним або переважним місцем його проживання (ст. 29 ЦК України) або тимчасовим; чи проживав разом із спадкодавцем до його смерті позивач; характер та період його проживання із спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Факти, що мають юридичне значення, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин, а саме з питанням спадкування.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої 02.07.2006 р. зроблений з врахуванням акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 , свідчень допитаних свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Форма зазначеного акту була затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.04.2004 р. Ne95, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 08.06.2004 р. за N703/9302 «Про затвердження форми акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї».

Зі змісту цього акту вбачається, що такий було складено для обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 з метою отримання пільг по сплаті житлово-комунальних послуг, як дитині війни (відсоток зменшення - 25%).

Колегія суддів вважає, що вищевказаний акт є недопустимим доказом, тане дає можливості встановити факт постійного проживання в будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у ньому відсутня дата його складання, та зі слів свідків такий акт складено після смерті ОСОБА_4 . В розділі «Відомості про сім`ю та кількість членів сім`ї, що мешкають разом» вказано, що ОСОБА_1 проживає одна, водночас в розділі «Додаткова узагальнена інформація щодо нужденності сім`ї або можливості знаходження додаткових джерел існування» дописано текст протилежного змісту про те, що ОСОБА_1 проживає разом з сестрою ОСОБА_4 , тобто зовсім не та інформація, яка в такому розділі має бути, і яка протирічить іншій інформації, яка внесена у попередні розділи зазначеного Акту.

Крім того, для застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України має бути встановлено не лише спільне проживання спадкоємця з спадкодавцем, а їх постійне проживання разом на час відкриття спадщини.

Також позивачем по справі не представлено суду належних та допустимих доказів того, що вона є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_4 .

Згідно ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини яка відкривається з дня смерті особи або з дня, з якого вона оголошується померлою.

Для цього спадкоємцю необхідно звернутися із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2016 року ОСОБА_7 , подала заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь своєї рідної сестри ОСОБА_1 , позивачки по справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що вказану заяву подано з пропуском 6-місячного строку з часу відкриття спадщини, а саме майже через десять років після смерті спадкодавця, а відтак до участі у справі слід було залучити ОСОБА_7 як ще одного спадкоємця після смерті ОСОБА_4 .

Крім того, суд першої інстанції не вірно зазначив те, що ОСОБА_1 не зверталась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки сторони по справі визнали в судовому засіданні, що ОСОБА_1 зверталась із такою заявою, проте їй було відмовлено у прийнятті заяви, у зв`язку з пропуском шестимічного строку встановленого для прийняття спадщини та роз`яснено їй, що вона може звернутись до суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відсутність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , а також ненадання позивачем документів, які необхідні для з`ясування обставин, що входять до предмета доказування у справі про спадкування, зокрема місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, які прийняли спадщину та ін. унеможливлюють встановлення судом обставин, які підлягають з`ясуванню у вказаній категорії справ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.2, 376, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Якубівського Ігора Євгеновича задовольнити частково.

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Семенини Василя Михайловича, представника ОСОБА_3 адвоката Цімко Петра Орестовича задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 29 червня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову адвоката Якубівського Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Ганна Миколаївна про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24.11.2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.