Справа № 286/1760/19
Провадження № 22-ц/801/967/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скітневська О. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 рокуСправа № 286/1760/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Міхасішина І.В.. Панасюка О.С.

за участю секретаря Михайленко А.В.,

учасники справи:

позивач: орган опіки і піклування Овруцької районної державної адміністрації;

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Словечанської сільської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року, повний текст якого складений 05.03.2020 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Скітневської О.М. у цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог - органу піки та піклування Словечанської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В с т а н о в и в :

В червні 2019 року орган опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з участю третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Словечанської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 має п`ятеро дітей, а разом із ОСОБА_3 вони виховували лише трьох із них, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Овруцького районного суду від 26.03.2015 року доньку ОСОБА_4 було відібрано від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав. Дитина тривалий час проживала у дитячому будинку сімейного типу ІНФОРМАЦІЯ_6 у Житомирському районі.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області у квітні 2018 року доньку ОСОБА_4 повернено біологічним батькам та 12.04.2018 передано в родину відповідачів. Розпорядженням голови Овруцької райдержадміністрації від 12.04.2019 ОСОБА_4 втратила статус «дитини позбавленої батьківського піклування». 27.05.2019 до чергової частини Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що неповнолітній ОСОБА_7 , гостюючи у біологічної матері вдома, у селі Листвин Овруцького району Житомирської області, випадково дізнався, що рік тому його вітчим, ОСОБА_2 , з матір`ю, ОСОБА_1 , вбили його сестру, ОСОБА_4 , штовхнувши дитину, яка вдарилась головою в ліжко, від чого наступила смерть, в подальшому тіло спалили в печі, кістки викинули у річку.

Відповідачі підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК України щодо їх доньки ОСОБА_4 . Ухвалами Корольовського районного суду м. Житомир від 29.05.2019 та 30.05.2019 до кожного з них застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Рішенням виконкому Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області № 42 від 28.05.2019 року, малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відібрано від батьків та з метою проведення медичних та діагностичних обстежень госпіталізовано до дитячого відділення районної лікарні села Словечне Овруцького району Житомирської області.

30.05.2019 малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були поставлені на первинний облік служби у справах дітей Овруцької райдержадміністрації Житомирської області ,як діти, що позбавлені батьківського піклування і їм надано статус дітей позбавлених батьківського піклування.

Посилаючись на вищевикладене і , з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.08.2019 року, просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по відношенню до їх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; стягнути з відповідачів аліментів на дітей у розмірі 1/2 всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року позов задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_1 і ОСОБА_2 батьківських прав щодо їх малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Стягнуто з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 1/3 частини їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, кожній дитині щомісячно, починаючи з 03.06.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просять рішення суду скасувати через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказали, що доказів, які свідчать про свідоме нехтування ними батьківськими обов`язками, позивачем не надано. Зокрема, представником позивача не надано актів обстеження їх житла, зауваження медичних працівників про не відвідування дітьми медичних закладів. Суд не взяв до уваги покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були забезпечені речами першої необхідності, чисті та доглянуті, батьки робили їм щеплення та виконували рекомендації лікарів. Крім того, суд неправомірно взяв до уваги, що відповідачі обвинувачуються в умисному вбивстві їхньої малолітньої доньки за ч.2 ст. 115 КК України. Оскільки обвинувальний вирок судом не постановлений, то відсутні підстави стверджувати, що до зникнення доньки причетні саме вони. Також зазначили, що вони постійно надавали матеріальну допомогу на утримання дітей, тому відсутні підстави для стягнення із них аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування .Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 .03. 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Частинами 4-6 ст.19 СК України передбачено ,що при розгляді судом спорів щодо, зокрема, позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою . Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Т.1 а.с.19-20).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 має п`ятеро дітей, але разом із ОСОБА_2 вони виховували трьох дітей, оскільки відносно двох старших дітей вона позбавлена батьківських прав.

В жовтні 2014 року до служби у справах дітей Овруцької РДА надійшло повідомлення від заступника головного лікаря Овруцької ЦРЛ про загрозу життю та здоров`ю малолітній ОСОБА_4 , 2013 року народження (Т. 1 а.с.14).

Рішенням Овруцького районного суду від 26.03.2015 ОСОБА_4 було відібрано від батьків без позбавлення батьківських прав.

У травні 2015 року відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 221 ОСОБА_4 було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішенням Овруцького районного суду від 22.06.2016 відмовлено у позбавленні батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх доньки ОСОБА_14 , також відмовлено у поверненні дитини рідним батькам ( Т. 1 а.с. 14).

У квітні 2018 року ОСОБА_4 було повернуто біологічним батькам.

З акту обстеження комісією за участю органу опіки і піклування умов проживання і виховання дітей в сім`ї ОСОБА_1 від 25.01.2019 вбачається, що сім`я проживає в с. Листвин Овруцького району і складається із п`яти чоловік: батька ОСОБА_2 , матері ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Обстежити умови проживання дітей членам комісії не вдалося, оскільки ОСОБА_1 відмовлялась впускати їх в будинок (Т.1 а.с.5).

З повідомлення т.в.о. Овруцького ВП Головного управління поліції Житомирської області до Овруцької РДА № 5910/211/01-2019 від 28.05.2019 року вбачається ,що 27.05.2019 року до чергової частини Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області зі служби «102» надійшло повідомленням про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи у біологічної матері ОСОБА_1 в с. Листвин Овруцького району, дізнався, що рік тому його вітчим ОСОБА_2 разом із матір`ю вбили сестру, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штовхнувши дитину, яка вдарилась головою в ліжко, від чого наступила смерть, в подальшому тіло спалили в печі, кістки викинули у річку. Перевіркою встановлено, що сім`я виховувала 5 дітей, але щодо двох старших дітей ОСОБА_1 була позбавлена батьківських прав.В жовтні 2014 року надходило повідомлення від заступника головного лікаря Овруцької ЦРЛ про загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_4 ,2013 року народження і рішенням Овруцького райсуду від 26.03.2015 року за позовом опіки і піклування ОСОБА_15 було відібрано від батьків без позбавлення батьківських прав і у травні 2015 року влаштовано до дитячого будинку сімейного типу ІНФОРМАЦІЯ_7 . Рішенням Овруцького районного суду від 22.06.2016 року у позбавленні батьківських прав відповідачів щодо ОСОБА_4 було відмовлено а також відмовлено у поверненні дитини батькам. У квітні 2018 року ОСОБА_4 було повернуто батькам і в 2018-2019 роках з метою встановлення умов проживання дітей працівниками Овруцького ВП разом зі службою у справах дітей Овруцької РДА п`ять разів було відвідано сім`ю ОСОБА_16 в с. Листвин, проте останні до будинку не впускали та доньку не показували, мотивуючи тим, що ДБСТ ІНФОРМАЦІЯ_7 можуть її викрасти.

Слідчим відділенням Овруцького ВП було внесено відомості до ЄРДР № 0000302 за ч.2 ст.115 КК України (Т.1 а.с.13,14).

Ухвалами Корольовського районного суду м. Житомир від 29.05.2019 та 30.05.2019 до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК (Т.1 а.с.11,15).

Листом №439 від 28.05.2019 року сільський голова виконавчого комітету Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області повідомив службу у справа дітей Овруцької РДА , що діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 залишились без батьківського догляду та було прийняте рішення про їх влаштування до дитячого відділення РЛ с. Словечне ( Т. 1 а.с.10).

Розпорядженням голови Овруцької районної державної адміністрації №61 від 31.05.2019 року дітям ОСОБА_5 і ОСОБА_6 наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування (Т.1 а.с. 4).

Ухвалою Коростенського міжрайонного суду Житомирської області від 19.03.2020 ОСОБА_1 було змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту по місцю проживання своєї матері АДРЕСА_2 .

Згідно характеристики, виданої сільським головою Словечанської сільської ради від 31.05.2019 (Т1 а.с. 21) ОСОБА_1 за період проживання в с. Листвин зарекомендувала себе різносторонньо. Останнім часом вела замкнений спосіб життя, з сусідами в стосунки не вступала, дитину соціальним працівникам не показувала, мотивуючим тим, що в неї хочуть вкрасти дитину. Скарг від сусідів на неї не надходило.

З характеристики, виданої сільським головою Словечанської сільської ради від 31.05.2019 (Т1 а.с. 22) вбачається, що ОСОБА_2 за період проживання в с. Листвин зарекомендував себе різносторонньо. Останнім часом вів замкнений спосіб життя, з сусідами в стосунки не вступав, дитину соціальним працівникам не показував, мотивуючим тим, що в нього хочуть вкрасти дитину. На час затримання був в нетверезому стані. Ніде не працює. Скарг від сусідів на нього не надходило.

Висновком лікарської комісії № 56 від 24.07.2019 про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_5 при проведеному медичному обстеженні встановлено розлади психологічного розвитку, пупкову грижу (Т.1 а.с. 113).

З висновку лікарської комісії № 55 від 24.07.2019 про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_6 вбачається ураження головного мозку неуточненої етіології, інші розлади психологічного розвитку, пупкову грижу. Діти потребують медико- соціальної корекції (Т.1 а.с. 114).

Орган опіки і піклування - Овруцька районна державна адміністрація Житомирської області у висновку № 02-18/799 від 04.06.2019 року ,діючи виключно в інтересах дітей, вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1 а.с. 55-56).

Позбавляючи відповідачів батьківських прав суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог належними доказами, які свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків і про необхідність захисту прав дітей у такий спосіб , який відповідає їх інтересам . Задовольняючи частково вимоги і стягуючи з відповідачів аліменти на утримання дітей ,суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідачів обов`язку утримувати неповнолітніх дітей і визначив їх в розмірі по 1/3 частині заробітку з кожного із відповідачів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення з них аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками не заслуговують на увагу, виходячи з наступного .

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи,а згідно ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів вважає, що позивач надав і в матеріалах справи достатньо належних достовірних і достатніх доказів обставин, що підтверджують висновок суду про ухилення відповідачів від належного виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків.

Покази ж свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про належний догляд, лікування і виховання відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд оцінює критично , у взаємозв`язку з іншими доказами що є в справі ,які ці обставини спростовують ,зокрема , встановленими поліцією фактами зловживання відповідачами алкоголем (т.1 а.с.14,15), відібрання дітей від батьків в зв`язку з вчиненням ними кримінального правопорушення і утриманням під вартою та госпіталізації дітей до дитячого відділення с. Словечне для медичного і діагностичного обстеження (т.1 а.с.10-15); висновками лікарських комісій про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дітей ,якими у них встановлено розлади психологічного розвитку та інші серйозні хвороби, які потребують медико- соціальної корекції (т.1 а.с.113,114); наданням розпорядженням голови Овруцької районної державної адміністрації №61 від 31.05.2019 року дітям ОСОБА_5 і ОСОБА_6 статусу дітей, позбавлених батьківського піклування (Т.1 а.с. 4); фактами неможливості встановити умови проживання дітей в сім`ї з вини відповідачів, які соціальних працівників до будинку не впускали і дітей не показували. Крім того, фактом звернення т.в.о. начальника Овруцького ВП Головного управління поліції Житомирської області до Овруцької РДА з повідомленням про те, що ОСОБА_17 і ОСОБА_2 є обвинуваченими у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК відносно своєї дочки ОСОБА_4 ,за яким ОСОБА_2 в ході слідства визнавав свою вину, та необхідністю підготовки матеріалів для позбавлення обвинувачених батьківських прав щодо інших малолітніх дітей. (т.1.а.с.13-14)

Відношення загалом до своїх дітей ОСОБА_17 та їх виховання побічно підтверджує рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 15.04.2009, яким ОСОБА_1 була позбавлена батьківських прав відносно дітей ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т.1 а.с. 111).

Також Овруцька районна державна адміністрація Житомирської області у висновку № 02-18/799 від 04.06.2019 року , як належний орган опіки і піклування , на підставі наявних відомостей щодо підозр відносно них ,а також на підставі інших документів, які стосуються справи ,діючи виключно в інтересах дітей, вважала за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1 а.с. 55-56).

Оскільки зазначений письмовий висновок , поданий суду відповідно до ст.19 СК України , є достатньо обгрунтованим , не суперечить інтересам дітей і у суду відсутні причини з ним не погоджуватись ,він є належним ,допустимим ,достовірним і достатнім доказом обставин на підтвердження вимог.

Таким чином ,оцінюючи ставлення батьків до дітей ,вбачається ,що належними, достовірними і достатніми доказами підтверджені ті обставини, що відповідачі належним чином не піклувалися про здоров`я ,безпеку , фізичний і духовний розвиток своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , , зокрема, не забезпечували необхідного медичного догляду, лікування , що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, оскільки в ході самостійного обстеження дітей лікарями , у них виявлені пуповинні грижі і розлади психологічного розвитку, що потребують медико- соціальної корекції ,а у ОСОБА_5 ураження головного мозку не уточненої етіології . Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як винну поведінку батьків - свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками .Характеризують ставлення відповідачів до дітей і підозра їх у вчиненні кримінального провадження щодо доньки ,і факти вживання ними алкогольних напоїв ,і позбавлення відповідачки свого часу батьківських прав щодо інших її дітей .

ОСОБА_17 і ОСОБА_2 ніде не працюють , на обліку в центрі зайнятості не перебувають, а єдиним джерелом їх існування є щомісячні соціальні виплати, як допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога дітям з інвалідністю, що підтверджується довідками управління праці та соціального захисту населення (Т.1 а.с. 24-25).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно оцінив всі докази в їх сукупності і взаємозв`язку, правильно встановив обставини справи ,визначив спірні правовідносини і застосував до них норми права і, приділивши першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, що порушуються у зв`язку з ухиленням відповідачів від виконання ними своїх батьківських обов`язків, дійшов правильного висновку про наявність підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправомірно взяв до уваги обвинувачення відповідачів в умисному вбивстві їхньої малолітньої доньки за ч.2 ст. 115 КК України за відсутності вироку суду, є безпідставними, оскільки підставою висновку суду про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав стало не засудження відповідачів за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо їх дитини (п.6 ч.1 ст. 164 СК України ) ,а саме ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей . (п.2 ч.1 ст.164 СК України)

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав є обгрунтованим , оскільки позивачем було належним чином доведена винна поведінка їх як батьків у вигляді свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, внаслідок чого діти страждають від хвороб, мають розлади психологічного розвитку і потребують медико- соціальної корекції.

Доводи апеляційної скарги відповідачів про те, що оскільки вони надавали матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому відсутні підстави для стягнення із них аліментів ,не заслуговують на увагу.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з вказаної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

За положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вимогами частини 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно вимог частини 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав на неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд дійшов правильного висновку і про необхідність стягнення з відповідачів аліментів на їх утримання у визначеному судом розмірі і за таких обставин посилання відповідачів на надання в матеріальної допомоги на утримання дітей, правового значення не мають.

Інші доводи апеляційної скарги також правильні висновки суду не спростовують і не впливають на законність прийнятого судом рішення,.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки підстави для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення не наведені , рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому згідно ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а вказане рішення - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення , понесені судові витрати покладаються на заявників апеляційної скарги.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 квітня 2020 року відстрочено відповідачу ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до закінчення апеляційного провадження у справі.

З матеріалів справи слідує, що позивач (юридична особа) звернувся до суду із позовом з двома вимогами (1921,00грн + 1921,00грн), тому підлягав до сплати судовий збір у розмірі 3842,00 гривень.

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги складає 5763,00 гривень (150 % * 3842,00 грн.).

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, тому з них підлягає стягненню у рівних частках судовий збір у розмірі 5763,00 грн на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_19 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року, - залишити без змін.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5763 гривень на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: І.В. Міхасішин

О.С. Панасюк