Справа № 216/7752/21
Провадження № 2/216/1511/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2022 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,
за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконком Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
07 грудня 2021 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що на вихованні та утриманні у позивача перебуває малолітня онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання батька ОСОБА_2 невідоме.
Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню, навчанню, розвитку та утриманню дитини, не здійснює за нею контроль, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не цікавиться життям та навчанням дитини, не відвідує батьківські збори, не надає матеріальної допомоги, не задовольняє її потребу у лікуванні та не забезпечує необхідного харчування дитини. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 являється батьком, а ОСОБА_4 матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.7).
Відповідно до акту сусідів від 19.10.2021, посвідченого головою квартального комітету № 36, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі старшим братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та матір`ю ОСОБА_4 проживали разом з бабусею та дідом, після смерті матері продовжують там проживати. Батька ОСОБА_6 ніколи не бачили (а.с.8).
Згідно акту обстеження умов проживання від 19.10.2021 № 1100, умови проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , задовільні, у будинку є водопостачання, електрозабезпечення, є необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини обладована окрема кімната, в якій є ліжко, куток для навчання, шафа для речей (а.с.10).
Також, актом обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти ОСОБА_6 , за запитом соціально-психологічної служби Криворізької загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 79 від 19.10.2021, встановлено, що дитина проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з бабусею ОСОБА_1 , дідусем ОСОБА_8 , та братом ОСОБА_7 . Дитина має окрему кімнату, забезпечена їжею, усім необхідним одягом, шкільним приладдям (а.с.9).
ОСОБА_9 навчається у КЗСМО «Школа мистецтв № 2» КМР з листопада 2020 року. Після смерті матері, за допомогою і підтримкою дідуся з бабусею і відвідування колективів обох шкіл емоційний стан дитини набув рівноваги і спокою. Дівчинка має товариський веселий, добрий характер. Стосунки з дідусем доброзичливі, дружні. Останні приймають активну участь у навчанні та вихованні онуки.
Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Позивачем заявлену вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, однак враховуючи норми закону, обставини справи, суд вважає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, оскільки на думку суду вказаний розмір аліментів відповідатиме гармонійному розвитку дитини.
Згідно висновку виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 09.06.2022 № 8/33-1284, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).
Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Враховуючи те, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що відповідач у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь опікуна, прийомних батьків або батьків-вихователів,аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платіж за один місяць.
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконком Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, як орган опіки та піклування,, місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Суддя Ю.В.Онопченко