Справа № 489/1336/18
Провадження №2/489/26/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , та Миколаївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Юрлова Тетяна Григорівна, про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання із чоловіком без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, усунення від спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вона як спадкоємець четвертої черги звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Юрлової Т.Г. із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Проте 29 листопада 2017 року нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки факт спільного проживання не підтверджено рішенням суду. Від нотаріуса їй стало відомо, що іншим спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його рідний брат ОСОБА_2 , який також подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

З померлим ОСОБА_4 вона проживала однією сім`єю з лютого 1999 року та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 . 11 липня 2000 року за спільні кошти ними придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , облаштували її, провели перепланування та ремонт квартири, придбали меблі та предмети домашнього вжитку.

ОСОБА_4 з виходом на пенсію тяжко хворів на злісне новоутворення лівої легені. Його здоров`я з року в рік погіршувалося, постійно виникали ускладнення від захворювання. Однак ОСОБА_2 не надавав жодної матеріальної допомоги ОСОБА_4 на лікування з 2006 року по 2017 рік, не провідував його та не цікавився станом його здоров`я. Після смерті ОСОБА_4 вона займалася його похованням.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Від представника відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову повністю та зазначає, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3 , яка належала останньому. ОСОБА_2 постійно спілкувався з братом ОСОБА_4 . Останній не скаржився на стан свого здоров`я. З 2005 року по 2012 роки ОСОБА_4 проживав в Кіровоградській області разом із братом та матір`ю. про злоякісне новоутворення лівої легені ОСОБА_4 йому не розповідав. Позивачка не надала жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 проходив лікування через наявне онкологічне захворювання, внаслідок чого потребував матеріальної допомоги від ОСОБА_2 , а також, що вона придбавала ліки на лікування ОСОБА_4 або просила кошти в інших людей. Крім того, є безпідставними твердження позивача про те, що вона займалася похованням ОСОБА_4 , оскільки тіло останнього було перевезене до Кіровоградської області, де було поховане за кошти ОСОБА_2 та інших родичів.

Ухвалою суду від 14.12.2017, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання.

Ухвалою суду від 13.03.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Миколаївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Юрлова Т.Г., про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування виділено в окреме провадження.

Ухвалою суду від 16.03.2018 провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 13.02.2019 провадження у справі відновлене.

Ухвалою суду від 19.04.2019 провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 30.08.2021 провадження у справі відновлене, призначено підготовче засідання та замінено відповідача ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 26.11.2021, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про те, що Миколаївська міська рада не є належним відповідачем по вказаній справі.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги не визнали, зазначивши, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , який є спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_4 та прийняв спадщину після його смерті. Позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги після ОСОБА_4 та не може успадкувати спірну квартиру, яка належить спадкоємцю другої черги за законом.

При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду цивільної справи за відсутністю сторін, суд керується тим, що сторони скористались процесуальними правами на подання заяв по суті справи, клопотань про проведення експертизи, витребування доказів, тощо. Також бере до уваги відсутність ухвали про визнання явки сторін обов`язковою, тривалість розгляду, належність повідомлення сторін та учасників справи, необхідність дослідження додаткових доказів, окрім тих, що наявні в матеріалах цивільної справи, допиту свідків, тощо.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_3 , яка придбана ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 163 від 11.07.2000 року та зареєстровано в реєстрі за № 121 від 27.07.2000 року.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 17.08.2017, ОСОБА_4 на день смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту про проживання, підписаного сусідами від 22.05.2017 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою, виданою житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційної контори № 14 від 30.05.2017 року за вих. № 1690 на ім`я ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований ОСОБА_4 з 11 серпня 2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі лікарського свідоцтва про смерть № 1480 від 06.05.2017 року та довідки про причини смерті № 1480 причиною смерті ОСОБА_4 є злоякісне новоутворення лівої легені.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 497 від 06.05.2017 року ОСОБА_1 сплатила грошові кошти за ритуальні послуги у розмірі 5400 грн.

Відповідно до довідки від 02.01.2018 року за вих. № 3, виданої Новомиколаївською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, та розписки, наданої жителями села Степівка Бобринецького району Кіровоградської області, ОСОБА_4 проживав без реєстрації біля матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 з 2005 року по 2012 рік.

Відповідно до розписки від 04.01.2018 року, наданої жителями села Кетрисанівка, Бобринецького району Кіровоградської області, засвідченої секретарем Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Потюткою Т.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 1, а також довідки, виданої Українською православною Церквою Кіровоградської Єпархії Бобринецького району Свято-Троїцького храму с. Кетрисанівки від 04.02.2018 року за № 1, вбачається, що поховання ОСОБА_4 відбулося 08 травня 2017 року в с. Кетрисанівка, Бобринецького району, Кіровоградської області. Поховання проводив рідний брат ОСОБА_2 .

Із рахункової квитанції серії СЛКП № 003540 від 03.01.2018 року, свідоцтва платника єдиного податку серії Б № 201728 та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 002724 вбачається, що фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 , який здійснює діяльність з організації поховань та надання пов`язаних з ними послуг, були сплачені грошові кошти за ритуальні послуги у сумі 7480 грн, які були сплачені готівковими коштами ОСОБА_2 на підставі накладної № 8.

Згідно із спадковою справою № 18/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , заведеною 17 серпня 2017 року, заяву про прийняття спадщини подали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Юрловою Т. Г. винесено постанову про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2017 року за № 225/02-31 у зв`язку з тим, що з наданих документів потрібно встановити факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 .

Приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Юрловою Т. Г. винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2017 р за № 243/02-14/18-2017 у зв`язку з тим, що факт проживання нею однією сім`єю не менш ніж п`ять років зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини необхідно встановити рішенням суду.

Згідно з відміткою у копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 її шлюб з ОСОБА_8 зареєстрований 12 червня 1981 року, та на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 припинений 12 січня 1999 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 21.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 30 червня 1973 року.

Згідно з договором № 163 купівлі продажу квартири від 11.07.2000 року, укладеного на Українській біржі нерухомості, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, сформованого 18.08.2017 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 розірвано 25 липня 2000 року.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 1999 до 05 травня 2017 року та визнання спільною сумісною власністю квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2019 частково скасовано рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.10.2018 та встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року до 05 травня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2021 року залишено без змін постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним братом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у міста Миколаєві Миколаївської області.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з відомостями із спадкової справи № 140-2020 майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , заведеної 16.10.2020, спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті останнього.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який за життя не склав заповіту на випадок своєї смерті.

Спадкоємцем другої черги за законом майна померлого ОСОБА_4 , який прийняв спадщину в установленому законом порядку, є його рідний брат ОСОБА_2 .

Іншим спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_1 , яка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із спадкодавцем не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини та подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З правових висновків, викладених у постановах Верховного суду від 02.09.202 справа № 591/1405/18, від 29.06.2021 справа № 750/9209/20-ц вбачається наступне.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 05 травня 2017 року внаслідок злоякісного утворення лівої легені.

При цьому позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували його твердження про те, що спадкодавець ОСОБА_4 внаслідок наявного у нього захворювання та похилого віку перебував у безпорадному стані, внаслідок чого потребував сторонньої допомоги. Вказане спростовується показаннями свідків, які в судовому засіданні зазначили про те, що ОСОБА_4 постійно проводжав та зустрічав позивачку з роботи, тобто вів активний спосіб життя та не потребував сторонньої допомоги.

Також позивачем жодними доказами (якими можуть бути медичні довідки, чеки, квитанції тощо) не доведено свої твердження про те, що стан здоров`я спадкодавця ОСОБА_4 став погіршуватися з 2006 року по день його смерті, виникали іншу захворювання та їх ускладнення, внаслідок чого останній потребував догляду та матеріальної допомоги, зокрема від ОСОБА_2 , який не надавав жодної допомоги на лікування та утримання брата, не телефонував йому та не спілкувався іншим чином, та власне сама позивачка здійснювала догляд за ним та несла фінансові витрати на його утримання та лікування.

Навпаки, як встановлено судом вище, ОСОБА_4 проживав без реєстрації біля матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 з 2005 року по 2012 рік, що спростовує твердження позивачки про те, що вона весь час піклувалася про нього.

Крім того, викликають сумніви у своїй достовірності твердження позивачки про те, що вона займалася похованням ОСОБА_4 , на підтвердження яких нею надана квитанція до прибуткового касового ордеру № 497 від 06.05.2017 року про сплату 5400 грн, оскільки, по-перше, позивач не зазначила про те, які саме дії щодо поховання ОСОБА_4 нею здійснювалися; по-друге, суду не було надано доказів на підтвердження того, що нею сплачені грошові кошти саме на користь особи, яка має право надавати ритуальні послуги, та що зазначена особа здійснювала ритуальні послуги, пов`язані зі смертю ОСОБА_4 . По-третє, як встановлено судом вище, поховання ОСОБА_4 відбулося 08.05.2017 в с. Степівка Бобринецького району Кіровоградської області, тобто не за місцем проживання та сплати грошових коштів позивачкою.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів вказує на те, що позивачка ОСОБА_1 не довела обставин для застосування положення частини п`ятої статті 1224 ЦК України, на які вона посилалася як на обґрунтування своїх вимог про усунення ОСОБА_2 від права на спадщину, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4 , який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані та потребував такої допомоги. Також відсутні будь-які докази, що позивач витрачала грошові кошти на придбання лікарських засобів на лікування ОСОБА_4 , а щомісячні витрати перевищували сукупний розмір пенсії позивача та спадкодавця. Матеріали справи не містять довідок про доходи позивачки, ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_4 , так само як і доказів того, що спадкодавець особисто повідомляв ОСОБА_2 про потребу від нього матеріальної, фізичної та психологічної допомоги, а останній умисно ухилявся від їх надання.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_2 не вчиняв умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, та, виходячи із відсутності умов, передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування за законом, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Також відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності спадкове майно після смерті ОСОБА_4 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки, як встановлено судом, спадкоємцем другої черги за законом після смерті останнього, який прийняв спадщину, до складу якої входить зазначена квартира, є ОСОБА_2 , який не підлягає усуненню від права на спадкування вказаної квартири, а тому у позивачки, як спадкоємця четвертої черги, не виникає право на спадкування спірної квартири. Тому відсутні підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем наступної черги, права власності в порядку спадкування на майно, яке належить іншому спадкоємцеві в порядку спадкування за законом.

Крім того, постановою Миколаївського апеляційного суду від 31.01.2019 у справі № 489/5982/18 встановлено, що ОСОБА_4 з 30 червня 1973 року перебував у шлюбі з ОСОБА_11 , який розірвано 25 липня 2000 року. Враховуючи те, що вищевказане нерухоме майно придбано ОСОБА_4 11 липня 2000 року, тобто в період шлюбу з ОСОБА_4 , в силу ст.22 КпШС, положення якого діяли на момент придбання майна, спірна квартира є спільним майном подружжя. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, тому відповідно до приписів статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати сплаті судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , та Миколаївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Юрлова Тетяна Григорівна, про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі:

Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Кетрисанівка, РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено «07» грудня 2022 року.

Суддя Н.О.Рум`янцева