Справа № 460/1646/19 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/1943/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника апелянта адвоката Шимчишина І.С., представника позивача адвоката Варениці В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шимчишина Ігоря Степановича на ухвалу Яворівського районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту батьківства, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту батьківства, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна.

14 червня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Варениця В.С. подав клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи є біологічна спорідненість по чоловічій лінії між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Оскаржуваною ухвалою Яворівського районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_5 задоволено.

Призначено в цивільній справі № 460/1646/19 судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

Чи є біологічна спорідненість по чоловічій лінії між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Львів, вул. Конюшинна, 24).

Зобов`язано позивача ОСОБА_2 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_1 на вимогу експерта та у визначені експертом місце, дату і час прибути в експертну установу для відбору (надання) біологічних зразків.

Оплату за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Вказану ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Шимчишин Ігор Степанович.

Вважає, що ухвалу суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає те, що спірна експертиза немає жодного відношення до справи, оскільки вона не наближає до встановлення обставини хто є батьком ОСОБА_6 . Також покликається на те, що ОСОБА_7 вже кілька років перебуває в Іспанії і не буде мати можливості з`явитися для проведення експертизи.

Просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Шимчишина І.С. на підтримання апеляційної скарги, представника позивача адвоката Варениці В.С. на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи клопотання про призначення судової молекулярно генетичної експертизи, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1, 5 ст. 103 ЦПК України, та виходив із характеру спірних правовідносин, оскільки без залучення спеціальних знань неможливо встановити обставини, що входять в предмет доказування по даній справі.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами ( стороною ) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" роз`яснено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143 - 150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII ("Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року №144/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Верховний Суд зауважує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що відповідає висновками, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Переглядаючи законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд правильно урахував висновки щодо застосування норми статті 109 ЦПК України у подібних правовідносинах, викладені в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту батьківства, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна.

В червні 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Варениця В.С. подав до суду клопотання про призначення судової молекулярно генетичної експертизи, мотивоване тим, що у даній справі ухвалою суду від 06 травня 2021 року було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання: чи можливо встановити генетичні ознаки ДНК-профіль зразків біологічного матеріалу (шматочки внутрішніх органів) від трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , зразки якого надані на експертне дослідження КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи»?; якщо так, то чи є біологічна спорідненість між дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , зразки біологічного матеріалу (шматочки внутрішніх органів) від трупа якого надані на експертне дослідження? Однак згідно з висновком експерта генетичної ознаки наданих на дослідження фрагментів тканин організму померлого ОСОБА_8 не вдалося встановити, а тому питання біологічної спорідненості між дитиною ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не вирішувалося.

Відповідач у справі ОСОБА_1 є сином подружжя ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , які перебували в зареєстрованому шлюбі. Як стверджує позивачка, батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_8 , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах вересня 2005 року до травня 2007 року, в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2007 року до 01 грудня 2007 року та у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2007 року до 18 жовтня 2018 року (час смерті ОСОБА_8 ). Тому, виходячи з обставин біологічної (кровної) спорідненості відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідні спеціальні знання у сфері молекулярної та генетичної біології, а тому виявляється за необхідне проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення у даній справі судово-генетичної експертизи, оскільки для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи та для необхідності суду в подальшому оцінювати всі докази в їх сукупності, необхідно проведення такого експертного дослідження.

Суд звертає увагу, що предметом судового розгляду є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту батьківства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 А тому, обставини, які просить встановити позивач можуть підтверджуватись доказами, у тому числі судово-генетичної, що неодноразово зазначено у практиці Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 кілька років перебуває в Іспанії, проживає там і працює, а відтак колегія суддів вважає, що з мотивувальної частини ухвали слід виключити абзац «Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зозулі А.В. про те, що оскільки ОСОБА_1 знаходиться за межами України і не зможе з`явитися для проведення експертизи, зокрема, для надання біологічних зразків, суд зазначає, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій».

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення клопотання про призначення експертизи та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 103, 109 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шимчишина Ігоря Степановича задовольнити частково.

Ухвалу Яворівського районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року змінити, виключивши з мотивувальної частини абзац «Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зозулі А.В. про те, що оскільки ОСОБА_1 знаходиться за межами України і не зможе з`явитися для проведення експертизи, зокрема, для надання біологічних зразків, суд зазначає, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07.11.2022 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.