Провадження № 22-ц/812/1065/22 Головуючий суду першої інстанції Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

20 грудня 2022 року м. Миколаїв Справа № 490/1097/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворська Ж.М.,

при секретарі судового засідання - Стрілець К.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо зупинення провадження у справі, призначеної до розгляду за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго», Філії «Південна» Центрального округу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго») Філії «Південна» Центрального округу АТ «Миколаївобленерго» в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку.

Позов обґрунтовував тим, що він з 20 лютого 2019 року та по теперішній час працює електромонтером з експлуатації розподільних мереж III групи кваліфікації групи з ремонту та експлуатації трансформаторних підстанцій та розподільних пристроїв 10/6/0,4 кВ дільниці з ремонту та технічного обслуговування розподільних мереж філії «Південна» Центрального округу м. Миколаєва.

02 грудня 2021 року йому було оголошено повідомлення про необхідність отримання обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 і було надано в термін до 09 грудня 2021 року отримати профілактичні щеплення проти COVID-19 та пред`явити керівництву структурного підрозділу документ, що посвідчує отримання профілактичних щеплень.

Вказане повідомлення було засвідчено його підписом, але вручено йому не було, а тільки оголошено. Він відмовився виконувати вищевказане повідомлення та продовжував ходити на роботу і виконувати свої службові обов`язки.

12 грудня 2021 року його було відсторонено від роботи через те, що ним не були виконані вимоги повідомлення про необхідність отримання профілактичних щеплень проти COVID-19, при цьому жодного наказу та документу, на підставі якого б могли відсторонити його від роботи, видано не було.

Йому не дозволяли працювати з 12 грудня 2021 року по 29 грудня 2021 року. Після повторного звернення до керівництва позивачу було повідомлено про наказ від 22 грудня 2021 року про відсторонення його від роботи. Копію вказаного наказу позивач отримав 13 грудня 2021 року. Зазначений наказ було прийнято керуючись статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Наказом МОЗ України № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», Наказом МОЗ України від 01 листопада 2021 року № 2393 «Про затвердження змін Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 416 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, беручи до уваги наказ Товариства № 950 від 15 листопада 2021 року «Про заходи з забезпечення виконання наказу МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2152. Відповідачем було прийнято рішення про відсторонення позивача від роботи, без збереження заробітної плати з 22 грудня 2021 року на період дії карантину, до надання документу, що посвідчує отримання профілактичних щеплень проти COVID-19 або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19.

Він вважає зазначений наказ протиправним з огляду на те, що АТ «Миколаївобленерго» не відноситься до об`єктів стратегічного значення. Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством, а саме: у випадках, перелічених у статті 46 Кодексу законів про працю України або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним, незаконним та скасувати наказ № 1974 К від 22 грудня 2021 року про відсторонення його від роботи, зобов`язати АТ «Миколаївобленерго» виплатити йому невиплачену заробітну плату за час відсторонення від роботи з 22 грудня 2021 року по день поновлення на роботі.

Рішенням Центрального районного суду Миколаєва від 27 липня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним наказ № 1974 К від 22 грудня 2021 року АТ «Миколаївобленерго» про відсторонення від роботи ОСОБА_1 без нарахування заробітної плати.

В задоволенні позовних вимог стосовно скасування наказу «Миколаївобленерго» № 1974 К від 22 грудня 2021 року про відсторонення від роботи ОСОБА_1 без нарахування заробітної плати відмовлено.

Стягнуто з АТ «Миколаївобленерго» середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 23 грудня 2021 року по 25 лютого 2022року в розмірі 24 777 грн 90 коп. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ «Миколаївобленерго» на користь держави судовий збір в розмірі 1 240 грн 10 коп.

Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, АТ «Миколаївобленерго» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило скасувати судове рішення в цій частині та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

23 листопада 2022 року через канцелярію апеляційного суду, від відповідача у справі, надійшло письмове клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 130/3548/21, що розглядається Великою Палатою Верховного Суду.

Клопотання обґрунтовано тим, що існує низка рішень судів першої та апеляційної інстанцій в аналогічних справах, які містять прямо протилежні висновки при застосуванні одних і тих же норм права; неоднаковий підхід судів апеляційної інстанції до застосування норм статті 46 КЗпП України, пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», при перегляді справ про відсторонення працівників від роботи з підстав їх відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19; відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

З огляду на це, 03 серпня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду своєю ухвалою передав справу № 130/3548/21, яка є аналогічною справі № 490/1097/22, на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину 5 статті 403 ЦПК України, якою передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу № 130/3548/21 та призначила її розгляд на 09 листопада 2022 року.

Станом на теперішній час результат розгляду справи невідомий.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідач через канцелярію суду направив до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з зайнятістю представника відповідача в іншому судовому процесі. З огляду на приписи статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила визнана неповажною причини неявки відповідача в судове засідання та вважала можливим розглянути клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду іншої справи в касаційному порядку (пункт 14 частини 1 статті 253 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 251, 252 ЦПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.

Зокрема, за приписами пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 2 частини 1 статті 251 цього Кодексу - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наказом АТ «Миколаївобленерго» від 21 квітня 2022 року № 597к, що міститься в матеріалах справи, що ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року перебуває в Збройних Силах України у зв`язку з призовом за мобілізацією відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2022 року № 43.

Отже, з огляду на наведені норми права, встановлені обставини щодо перебування позивача у складі Збройних Сил України є обов`язковими для суду підставами для зупинення провадження у цій справі, а тому клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з підстав перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду не може бути задоволено, оскільки зазначені підстави пов`язані з дотриманням прав та обов`язків позивача визначеними цивільним процесуальним законодавством.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 251, пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України, частиною 2 статті 381 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 130/3548/21, що розглядається Великою Палатою Верховного Суду, відмовити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго», Філії «Південна» Центрального округу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку зупинити до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст ухвали складено 20 грудня 2022 року.