МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2022 р. Справа № 370/1868/20

Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазка Н.Б.

із секретарем Гребінською Н.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Бучанського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради Київської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Державний реєстратор прав на нерухоме майно Макарівської селищної ради Дядюра Алла Вячеславовна про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Макарівської селищної ради Київської області, вказавши третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача Державного реєстратора прав на нерухоме майно Макарівської селищної ради Дядюру Аллу Вячеславівну про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що в її приватній власності перебуває житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності від 14.02.1995 року. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Макарівської селищної Ради народних депутатів Київської області №101 від 22.12.1994 року. Право власності на житловий будинок зареєстровано 18.03.1995 року Макарівським міським бюро технічної інвентаризації, про що в реєстрову книгу №1 було внесено запис за №2442, що підтверджується написом у Свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, житловий будинок складається з двох поверхів, загальною площею 180.7 кв м, житловою площею 115.1 кв м., що підтверджується відповідним технічним паспортом.

Житловий будинок розташований на належній їй, позивачці на праві власності земельній ділянці площею 0.916 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯА №462247 виданим 08.06.2005 року Макарівською селищною радою Київської області.

Проте, в ході реєстрації права власності на житловий будинок з`ясувалося, що за нею, позивачкою зареєстровано право власності лише на 1/2 цього житлового будинку, що підтверджується відповідним записом в свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок, а відповідно в державній реєстрації права власності на житловий будинок було відмовлено, що підтверджується рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень за №51723695 від 20.03.2020 року. Разом з тим, вона є єдиним власником всього будинку та будь-яких інших співвласників будинку не маю.

За таких обставин позивач вважає, що оскільки її право власності на цілий житловий будинок без поділу часток не визнається, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права приватної власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , в цілому без поділу часток.

Позивач ОСОБА_1 просить: - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видане 14.02.1995 року виконавчим комітетом Макарівської селищної Ради народних депутатів Київської області на підставі рішення Макарівської селищної Ради народних депутатів №101 від 22.12.1994 року, яке зареєстроване в реєстровій книзі №II, за реєстровим номером 2442 про реєстрацію за нею, ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею, ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок,

господарські будівлі та споруди за АДРЕСА_1 , загальною площею 180.7 кв м, житловою площею 115.1 кв м (літ.А), погріб під частиною будівлі (літ.а під), прибудову (літ.А1), літню кухню (літ.Б), гараж (літ.В), сарай (літ.Г), альтанку (літ.Д), убиральню (літ.К), ганок (літа), ганок (літ.а), яму вигрібну (літ.І), ями вигрібну (літ.ІІ), ворота (літ.№1), ворота (літ.№2), огорожу (літ.№3) та огорожу (літ.№4).

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області, будучи повідомленим про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В раніше поданому клопотанні просив провести розгляд справи у свою відсутність, рішення по справі прийняти на підставі наявних у ній матеріалів.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Державний реєстратор прав на нерухоме майно Макарівської селищної ради Дядюра А.В., будучи повідомленою про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. В раніше поданому клопотанні просила провести розгляд справи у свою відсутність, рішення по справі прийняти на підставі наявних у ній матеріалів.

Судом встановлено, що в свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 14.02.1995 року зазначено, що виконавчий комітет Макарівської селищної Ради народних депутатів посвідчує, що ? жилого будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_1 на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Макарівської селищної Ради народних депутатів №101 від 22.12.1984 року. Право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації на право особистої власності за ОСОБА_1 та записано в реєстрову книгу №11 за реєстровим №2442 18.03.1995 року. (а.с.5).

Відповідно технічному паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 20.02.2015 року, житловий будинок складається з двох поверхів, загальною площею 180.7 кв м, житловою площею 115.1 кв м, що підтверджується відповідним технічним паспортом (а.с.22-29).

Згідного Державному акту на право власності на землю серії ЯА №462247 виданому 08.06.2005 року Макарівською селищною радою Київської області, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0.916 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.10).

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Згідно п.37 цієї постанови, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є власником спірного домоволодіння.

Керуючись вимогами ст.328, 392 ЦК України, ст.263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видане 14.02.1995 року виконавчим комітетом Макарівської селищної Ради народних депутатів Київської області на підставі рішення Макарівської селищної Ради народних депутатів №101 від 22.12.1994 року, яке зареєстроване в реєстровій книзі №II, за реєстровим номером 2442 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок,

господарські будівлі та споруди за АДРЕСА_1 , загальною площею 180.7 кв м, житловою площею 115.1 кв м (літ.А), погріб під частиною будівлі (літ.а під), прибудову (літ.А1), літню кухню (літ.Б), гараж (літ.В), сарай (літ.Г), альтанку (літ.Д), убиральню (літ.К), ганок (літа), ганок (літ.а), яму вигрібну (літ.І), ями вигрібну (літ.ІІ), ворота (літ.№1), ворота (літ.№2), огорожу (літ.№3) та огорожу (літ.№4).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складення повного його тексту.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Суддя