ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5318/22 Справа № 203/883/22 Категорія 50 Суддя у 1-й інстанції - Казака С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, у зв`язку з продовженням навчанням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

На теперішній час донька навчається на третьому курсі Комунального закладу вищої освіти Дніпровська академія неперервної освіти Дніпропетровської обласної ради за денною формою навчання.

Позивач зазначає, що донька є непрацездатною, має захворювання, та у зв`язку з цим і продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги від батька.

З урахуванням викладеного, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 18 лютого 2022 року та до досягнення дитиною 23 років.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з її навчанням, у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 18 лютого 2022 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року.

В іншій частині відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю достатніх підстав для покладення на відповідача обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а тому у позивача наявне право на отримання аліментів від батька дитини на період її навчання. При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було враховано матеріальне становище сторін та інші обставини, що мають значення у справі, взято до уваги то факт, що відповідач є особою працездатного віку, який зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину.Через відсутність відомостей, які б давали підстави для визнання дитини непрацездатною, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача зобов`язання визначеного положеннями ст.198 СК України.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні судом розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини у вказаному розміру, судом не було враховано всі обставини, на які вона посилалась у позовній заяві та які мають істотне значення і свідчать про необхідність встановлення аліментів у більшому розмірі. Суд не прийняв до уваги матеріальний стан її та дитини, відсутність у неї самостійного джерела доходу та наявність захворювання, яке потребує значних затрат на лікування та повноцінне харчування.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час, донька проживає із позивачем та навчається на третьому курсі денного відділення у КЗВО Дніпровська академія неперервної освіти Дніпропетровської обласної ради, за регіональним замовленням, з терміном навчання до 30 червня 2022 року.

Разом з тим, під час розгляду справи у суді першої інстанції було встановлено, що відповідач на теперішній час не працює, нерухомого майна, крім вказаної квартири АДРЕСА_1 , що належить сторонам на праві спільної власності, транспортних засобів, не має.

Згідно долученого до позовної заяви розрахунку, складеного державним виконавцем вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, присуджених до стягнення з нього на утримання доньки ОСОБА_4 до її повноліття, розмір якої становить 112 903,05 грн.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що донька відповідача, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, оскільки навчання за денною формою здобуття освіти позбавляє останню можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим є такою, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач будучи здоровою та працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти, суду не надав.

Суд першої інстанції вирішуючи спір, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог мотивуючи своє рішення тим, що відповідач, будучи здоровим та працездатним, як батько, зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання до закінчення навчання, та відмовив у задоволенні решти позовних вимог, внаслідок відсутності достатніх підстав для покладення на відповідача, як батька дитини обов`язку у розумінні положень ст.198 СК України.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду щодо часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що при визначенні судом першої інстанції розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини у зазначеному розмірі не було враховано всі обставини, на які вона посилалась у позовній заяві та під час розгляду справи, та які мають істотне значення і свідчать про необхідність встановлення аліментів у більшому розмірі, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки містять посилання на факти, що були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної оцінки та додаткового правового аналізу не потребують.

Інші доводи апеляційної скарги, не заслуговують на увагу колегії суддів, як необґрунтовані належним чином та такі, що фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_1 із ухваленим судовим рішенням.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2022 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова