Номер провадження: 22-ц/813/1447/22
Справа № 517/273/18
Головуючий у першій інстанції Гончар І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Кредитінвест»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року у складі судді Гончар І.В.,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року КС «Кредитінвест» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ "Автотрансгруп" про стягнення заборгованості у розмірі 487 269,43 грн, а також судовий збір у розмірі 7 309,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.08.2012 року між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №-, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти у кредит позичальникові строком на 2 роки у сумі 81 200 грн, що в еквіваленті складала 10 000 доларів США по курсу продажу долару США за гривню, встановленому на міжбанківському валютному ринку України на день укладання цього договору (1 долар США = 8.12 грн) на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит в повному обсязі в порядку, встановленому цим договором, та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 30% річних на всю суму кредиту.

14.10.2015 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» був укладений договір поруки, відповідно до умов якого він солідарно із позичальником ОСОБА_1 відповідає за виконання відповідачем його зобов`язань, що виникають із кредитного договору № від 14.08.2012. Позивач виконав умови договору, надавши ОСОБА_1 вказану суму кредиту, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 14 серпня 2012 року та 31 серпня 2012 року. Відповідач свої зобов`язання по своєчасному поверненню кредиту не виконав, у зв`язку з чим станом на 18.05.2018 має заборгованість в загальному розмірі 487 269,43 грн., з яких:

- 263 088 грн. заборгованість за основною сумою боргу;

- 142 969,86 грн. заборгованість за відсотками станом на 30.04.2018;

- 81 211,57 грн. штраф за несплачені вчасно кошти.

Заочним рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року позовні вимоги Кредитної спілки «Кредитінвест» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Автотрансгруп" заборгованість у сумі 487 269, 43 грн та судовий збір у розмірі 7 309, 05 грн.

23 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою суду Фрунзівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2019 року заочне рішення скасовано та справу за позовом Кредитної спілки «Кредитінвест» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрансгруп" про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

08.11.2019 представник КС "Кредитінвест" звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог та просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Автотрансгруп" заборгованість за кредитним договором у розмірі 613 249, 68 грн., та судовий збір у розмірі 9198,75 грн.

12.11.2019 представник відповідача ТОВ "Автотрансгруп" звернувся до суду з заявою про застосування до позовних вимог строків позовної давності, обґрунтовуючи її тим, що 14.10.2015 між позивачем та ТОВ "Автотрансгруп" був укладений договір поруки, відповідно до умов якого він солідарно із позичальником відповідає за виконання відповідачем його зобов`язань, що виникають із кредитного договору №- від 14.08.2012. Жодного іншого договору чи додаткової угоди щодо продовження строку дії кредитного договору №- від 14.08.2012 зі сторони ТОВ "Автотрансгруп" підписано не було. Тому, дія додаткового договору №1НПД-0000012 до кредитного договору №- від 14.08.2012 ніяким чином не може розповсюджуватися на ТОВ "Автотрансгруп", у тому числі щодо пролонгації дії вищезазначеного кредитного договору.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "Автотрансгруп" на користь КС «Кредитінвест» заборгованість у загальному розмірі 613 249 гривень 68 копійок та судовий збір в сумі 9 198 гривень 75 копійок.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Автотрансгруп» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції зазначив про наявність Додаткового договору до Договору поруки від 14.08.2012, що був укладений 14.10.2015, але укладаючи Додаткову угоду поза межами строку на вже прострочений договір поруки позивач діяв не в межах діючого законодавства, тому суд першої інстанції мав дане твердження враховувати.Позивач ввів суд в оману щодо наявності заборгованості, щодо якої було подано позов. На сьогоднішній час, як на час винесення судового рішення заборгованість у ОСОБА_1 та ТОВ «Автотрансгруп» за кредитним договором № від 14.08.2012 відсутня.Суд першої інстанції не врахував заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності та не надав правову оцінку даному факту.Суд першої інстанції не дотримався принципів та засад передбачених у п. 6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України щодо справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права стосовно стягненню надмірно нарахованих штрафних санкцій.

18.06.2020 КС «Кредитінвест» надала суду відзив на апеляційну скаргу та просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

11.11.2022 року від представника КС «Кредитінвест» надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, матеріали справи містять необхідні докази для її вирішення, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2012 між КС "Кредитінвест" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір N-.

За умовами п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти у кредит позичальникові строком на 24 місяці у сумі 81200 грн., що в еквіваленті складала 10000 доларів США по курсу продажу долару США за гривню, встановленому на міжбанківському валютному ринку України на день укладання цього договору (1 долар США = 8.12 грн.) та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит в повному обсязі в порядку, встановленому цим договором, та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 30 % річних. Повернення кредиту позичальником відбувається з урахуванням п. 10.6 цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору кредитодавець зобов`язаний видати кредит позичальнику протягом трьох робочих днів з дня підписання цього договору, але не раніше дня оформлення необхідного забезпечення виконання зобов`язання за договором.

Позичальник погашає кредит поетапно, за графіком, визначеним в Додатку N 1 до даного договору, що є його невід`ємною частиною (п.1.3 договору).

Згідно з п. 2.1 договору кредитодавець на умовах строковості, зворотності, платності та забезпечення у відповідності до умов цього договору надає позичальнику кредит з наступним цільовим призначенням споживчий на інші потреби.

Відповідно до п. 3.2.2 договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати відсотки в порядку визначеному розділом 4 та додатком N 1 даного договору, а також штраф та пеню у випадках, передбачених законодавством України та даним договором; використовувати кредит на передбачені у договорі цілі та за необхідності надавати кредитодавцеві всі необхідні документи для здійснення перевірки цільового використання кредиту.

Згідно з п. 5.1. договору для забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед кредитодавцем за цим договором укладається договір поруки з ТОВ "Автотрансгруп".

За умовами п. 8.1 кредитний договір набуває чинності з дня його укладення та діє терміном до 14.08.2014 року, але припиняє свою дію не раніше повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

14.08.2012 сторони кредитного договору також підписали додаток №1 до кредитного договору з графіком здійснення платежів.

14.08.2012 між позивачем та ТОВ "Автотрансгруп" в особі ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно до умов якого він солідарно із позичальником відповідає за виконання ОСОБА_1 його зобов`язань, що виникають із кредитного договору N- від 14.08.2012.

Дія цього договору припиняється після повного погашення позичальником або поручителем усіх сум заборгованості за Кредитним договором (п.4.2 договору поруки).

Згідно з Додатковим договором до договору поруки N б/н від 14.08.2012 року укладеного 14.10.2015 між КС "Кредитінвест" та ТОВ "Автотрансгруп", поручитель ТОВ "Автотрансгруп" зобов`язався відповідати перед Кредитором за виконання ОСОБА_1 його зобов`язань у повному обсязі перед Кредитором, що виникли із кредитного договору N - від 14.08.2012 та додаткового договору N 1-НПД - 0000008 від 14.10.2015 до нього.

Відповідно до п. 2 даного додаткового договору, поручитель ознайомлений з умовами додаткового договору N 1-НПД - 0000008 від 14.10.2015 до кредитного договору N- від 14.08.2012, у забезпечення виконання якого він укладав договір поруки, розуміє всі умови, викладені в цьому додатковому договорі і погоджується з ними.

Згідно з Додатковим договором N1НПД-0000008 від 14.10.2015 до кредитного договору N- від 14.08.2012, укладеного між КС "Кредитінвест" та ОСОБА_1 , строк дії кредитного договору N - від 14.08.2012 року продовжено до 31.12.2015.

Відповідно до Додаткового договору N 1НПД-0000012 від 28.07.2016 року до кредитного договору N - від 14.08.2012, укладеного між КС "Кредитінвест" та ОСОБА_1 , строк дії кредитного договору N - від 14.08.2012 року продовжено до 30.06.2017.

Додатковим договором до договору поруки від 14.08.2012 кредитодавець та поручитель узгодили, що поручитель зобов`язується відповідати перед кредитодавцем за виконання позичальником його зобов`язань у повному обсязі перед кредитодавцем, що виникли з кредитного договору та додаткової угоди від 28.07.2016.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до заяви про збільшення позовних вимог, станом на 31.10.2019 у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість в загальному розмірі 613 249,68 грн, яка складається з: 263 088 грн. суми основного боргу; 247 953,40 грн відсотків та 102 208.28 грн. штрафу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Крім того, ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

В силу ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Частина 4 ст. 559 ЦК України визначає, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Така редакція визначена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" від 03 липня 2018 року N 2478-VIII, якою внесено зміни, серед іншого, у статті 543, 554, 559 ЦК України. Разом з цим, у пункті 2 Прикінцевих та перехідних положеннях цього Закону зазначено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч. 4 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На час внесення змін зобов"язання за договором не припинені, оскільки воно не виконане, отже норми ч. 4 ст. 599 ЦК України розповсюджуються на ці відносини.

Вбачається, що позикодавцем та ОСОБА_1 28.07.2016 було продовжено строк дії кредитного договору до 30.06.2017 шляхом підписання додаткового договору до нього, у зв`язку з чим 28.07.2016 між позикодавцем та поручителем було укладено додатковий договір до договору поруки від 14.08.2012 за якими сторони погодили, що поручитель зобов`язується відповідати перед кредитодавцем за виконання позичальником його зобов`язань у повному обсязі перед кредитодавцем, що виникли з кредитного договору та додаткової угоди від 28.07.2016, отже, строк дії договору поруки також було продовжено.

Пунктом 4.2 договору поруки передбачено, що дія цього договору припиняється після повного погашення позичальником або поручителем усіх сум заборгованості за Кредитним договором.

Враховуючи те, що зобов`язання вважається припиненим після його виконання, але воно не виконане, строк поруки продовжений, то звертаючись до суду 06.06.2018 з позовом про солідарне стягнення заборгованості слід вважати, що строк для пред`явлення вимоги до поручителя не сплинув.

Не можуть бути підставою скасування рішення суду доводи про існування підстав для зменшення пені, оскільки кошти отримані в борг в 2012 році, зобов`язання не виконується, починаючи з 2017 року, відтак стягнення боргу в такому розмірі є захистом прав кредитора від знецінення боргу.

Позовні вимоги пред`явлені в межах трьох річного строку позовної давності, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість судового рішення в оскаржувані частині, підстав для скасування або зміни у суду апеляційної інстанції немає.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, апелянтом не надано, розрахунок заборгованості, наданий позивачем не спростований.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться саме до переоцінки доказів, що було зроблено судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» залишити без задоволення.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 16.12.2022

Головуючий:

Судді: