ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1518/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3269/22 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О. М., Вініченка Б. Б., Нерушак Л. В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Слободянюка Андрія Ігорьовича на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його тим, що на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 23.01.2015 року реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції, 24.10.2019 року відповідач став власником квартири АДРЕСА_1 .

У його власності вказана вище квартира перебувала до моменту укладення договору дарування квартири АДРЕСА_2 , виданого 30.12.2020 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О.

ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» у багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 надає послуги з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.

Співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані щомісячно оплачувати послуги з управління багатоквартирним будинком в порядку, визначені вимогами чинного законодавства України.

ОСОБА_1 за період, коли вказана квартира була у його власності не сплачував комунальні послуги за утримання будинку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Крім того у відповідача за цей період виникла заборгованість по оплаті системи контролю охорони та управління доступу на територію та в під`їзди будинку.

На підставі викладеного позивач просив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.12.2019 року по 31.12.2021 року в загальному розмірі 5 498 грн. 36 коп., з яких: 4 510 грн. 80 коп. сума заборгованості, 293 грн. 26 коп. 3% річних, 694 грн. 30 коп. інфляційні нарахування, а також: заборгованість за послуги з контролю, охорони та правління доступу на територію та в під`їзди будинку за період з 01.04.2020 року по 31.05.2022 року в розмірі 270 грн., 15 грн. 47 коп. інфляційні нарахування, 6 грн. 10 коп. 3% річних, що в загальному розмірі становить 291 грн. 57 коп., та судовий збір у розмірі 2 481 грн. і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 300,00 грн.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси 04 жовтня 2022 року позов задоволено за виключенням витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому в мотивувальній частині рішення вказані підстави для відмови в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11300,00 грн.

Зокрема суд першої інстанції зазначив, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки відсутні належні об`єктивні докази того, що ТОВ «КЕУЖНБ «Нова митниця» уповноважило адвоката Слободянюка А.І. бути представником їхніх інтересів в суді відповідно до п. 1.4 ч. 1 Договору №30/12/21 про надання правничої (правової) допомоги.

Не погоджуючись з рішенням районного суду в частині відмови щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, представник позивача, адвокат Слободянюк А. І. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в цій частині, ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача в частині стягнення на його користь, витрати на правову допомогу у розмірі 11300,00 грн., також стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу за розгляд справи апеляційним судом в розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з наданих доказів на понесення витрат на правничу допомогу, вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України були виконані повністю, а на підтвердження отримання коштів надано довідку про отримання коштів за надання професійної правничої допомоги, що цілком та повністю відповідають висновкам Верховного Суду, які не були враховані судом першої інстанції.

Щодо помилкового висновку суду першої інстанції про те, що виписка по особовому рахунку АБ «Юрія Ярмолінського» про перерахування ТОВ «КЕУ ЖНБ «Нова митниця» на рахунок Бюро суми коштів не можна встановити, що дана оплата була проведена саме в рамках даної цивільної справи, адвокат зазначив, що виписка з рахунку не повинна містити такого реквізиту як номер справи або прізвище особи, такі дані не є обов`язковими до зазначення.

Адвокат вказує, що ними були надані всі обов`язкові документи, які встановлені ЦПК для відшкодування питання про розподіл витрат, зокрема, це банківська виписка, довідка про отримання коштів, детальний опис робіт, наданих послуг, акт приймання-передачі наданих послуг, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат.

Додатково апелянт вказує, що у зав`язку з подачею апеляційної скарги позивач поніс додаткові витрати на професійну правничу допомогу, які бажає відшкодувати за рахунок відповідача, та просить стягнути витрати в розмірі 5000,00 грн.

Відзив на апеляційні скарги до суду не надходив.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, приймаючи до уваги роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги, що скаржник ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця« просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення лише в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 11300,00 грн., колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції саме в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам закону щодо вирішення питання судових витрат.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, встановив наявність заборгованості відповідача щодо несплати послуг в повному обсязі.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо судових витрат, районний суд вважав, що солід стягнути лише судовий збір за розгляд справи, але відмовив позивачу у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Суд першої інстанції виходив з того, що договір № 30/12/21 про надання правничої (правової) допомоги від 30.12.2021 року та договір про співробітництво від 31.12.2021 року не передбачає надання послуг із стягнення заборгованості саме з відповідача ОСОБА_1 .

Також ні Акт приймання-передачі наданих послуг від 27.06.2022 року, ні довідка від 27.06.2022 року не підтверджують факт надання послуг та їх оплати в рамках даної справи № 711/3269/22 щодо стягнення заборгованості саме з відповідача ОСОБА_1 , а не будь якої іншої особи, які перелічені в додатку до договору № 30/12/21 від 30.12.2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким вирішенням питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу судом першої інстанції. Вважає, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону. Судом допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем, на підтвердження факту отримання послуг адвоката та понесення ним судових витрат адвокатом Слободянюком А. І., надано такі документи:

- договір № 30/12/21 про надання правничої (правової) допомоги від 30.12.2021 року, укладений між ТзОВ «КЕУЖНБ «Нова митниця», в особі директора Норченко В.А. (Клієнт), та Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського», в особі керуючого бюро Ярмолінського Ю.В. (Виконавець), (а.с. 150-151);

- додаток № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 30/12/21 від 30.12.2021 року «Перелік квартир, у яких наявна заборгованість по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком», який засвідчений підписами директора ТОВ «КЕУЖНБ«Нова митниця» Норченко В.А. та керуючого Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського» (а.с. 152);

- договір про співробітництво від 31.12.2021 року, укладений між Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського», в особі керуючого бюро Ярмолінського Ю.В., та адвокатом Слободянюком А.І. (а.с. 153);

- копія довіреності від 31.12.2021 року, якою Адвокатське Бюро «Юрія Ярмолінського» уповноважило Слободянюка А.І. представляти інтереси Бюро в судах України (а.с 154);

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Слободянюка А.І. (а.с. 155);

- акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат до договору про надання правничої (правової) допомоги № 30/13/21 від 30.12.2021 року (а.с. 156);

- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 27 червня 2022 року, який засвідчений підписом адвокатом Юрієм Ярмолінським (а.с. 157);

- довідка від 27 червня 2022року, видана Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського», про те, що ТзОВ «КЕУ ЖНБ «Нова митниця» оплатило за надання правничої (правової) допомоги кошти в розмірі 11300 грн. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №30/12/21 від 30.12.2021 року (а.с. 158);

- копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «КЕУ ЖНБ «Нова митниця» на підставі договору про надання правової допомоги № 30/12/21 від 30.12.2021 року, адвокатом Ярмолінським Юрієм Васильовичем. Виданий ордер адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського». Договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежується (а.с. 161).

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, до яких належить зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути обґрунтованим та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об?єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що відповідно до умов п. 1.1. договору № 30/12/21 клієнт доручав, а виконавець відповідно до чинного законодавства України, приймав на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу визначену в п. 1.2. цього договору.

Згідно п. 1.2. даного Договору, правова (правнича) допомога полягала у стягненні заборгованості за договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Між сторонами договору було погоджено та підписано Додаток № 1 до договору, в якому зазначався перелік квартир, за якими обліковується заборгованість по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що, оскільки відповідний Додаток до договору містить у переліку квартир за адресою: АДРЕСА_4 , власником якої був до 30.12.2021 відповідач у справі ОСОБА_1 , то така обставина свідчить про те, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що договір № 30/12/21 від 30.12.2021 року та договір про співробітництво від 31.12.2021 року не передбачали надання правничої (правової) допомоги щодо стягнення заборгованості з відповідача.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 627 ЦК України, а також ту обставину, що на момент укладення договору № 30/12/21 від 30.12.2021 року та Додатку № 1 до нього, вказати повну інформацію про власників квартир було неможливо, оскільки такі відомості встановлювались уже під час написання позовної заяви та перевірялися шляхом запиту і отримання даних з Реєстру речових прав на нерухоме майно, сторони зазначаючи у Додатку № 1 саме перелік квартир, а не власників, керувались основоположним правом свободи договору, на що посилався представник позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 1.3. договору № 30/12/21 від 30.12.2021 року виконавець наділявся правом здійснювати будь-які дії, не заборонені законом та договором, зокрема, та не виключно, дії, передбачені ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Виконавець уповноважений був залучати до виконання цього договору адвокатів, професіоналів та інших осіб на договірних засадах.

На підставі п. 1.3. Договору № 30/1221 від 30.12.2021 року між виконавцем та адвокатом Слободянюком А. І. було укладено договір про співробітництво від 30.12.2021 року.

Згідно даних ордеру на надання правничої допомоги (правової) допомоги серії СА № 1020573, виданого адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського» вбачається, що адвокат Ярмолінський Ю. В. уповноважений на представництво інтересів ТОВ «КЕУ ЖНБ «Нова Митниця» у Придніпровському районному суді м. Черкаси.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 року № 41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, згідно п. 11 якого, ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Згідно п. 3 вказаного Положення в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що ордер на надання правничої допомоги (правової) допомоги серії СА № 1020573 відповідає типовій формі ордера. Тому, приймаючи до уваги також наявні в матеріалах справи договір № 30/12/21 від 30.12.2021 року та договір про співробітництво від 30.12.2021 року, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що зазначеними документами адвоката Слободянюка А. І. не уповноважено на представництво інтересів позивача у даній справі про стягнення заборгованості.

Також, матеріали справи містять Акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат від 27.06.2022 року, Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 27.06.2022 року та довідку про отримання коштів в розмірі 11300,00 грн. від позивача від 27.06.2022 року.

Із даних Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат від 27.06.2022 року та Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 27.06.2022 року вбачається, що адвокат надав, а клієнт отримав надані послуги (роботи) по договору про надання правничої (правової) допомоги № 30/12/21 від 30.12.2021 року на загальну суму 11300 грн.

На підтвердження факту оплати таких послуг матеріали справи містять довідку про отримання коштів від 27.06.2022 року Адвокатським об`єднанням «Юрія Ярмолінського» в розмірі 11300,00 грн. від позивача.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що документально не підтверджено факт надання послуг та їх оплати в рамках даної справи щодо стягнення заборгованості саме з відповідача, а не будь-якої іншої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 є правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що адвокат Слободянюк А. І. дійсно був уповноважений на представництво інтересів у даній справі позивача ТОВ «КЕУЖНБ «Нова митниця» у суді першої інстанції та ним доведено понесені такі витрати на правову допомогу позивачем частково.

Прийшовши до такого висновку, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в частині визначення розміру відшкодування витрат на правову допомогу.

Враховуючи, що справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, як малозначна, будь-якої складності не представляла, виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, колегія суддів вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою, не співмірною та не відповідає критеріям розумності та справедливості. Розмір позовних вимог в рази менший, ніж витрати на правову допомогу, які просить стягнути адвокат на свою користь з відповідача.

Колегія суддів також приймає до уваги той факт, що згідно даних Додатку № 1 до договору № 30/1221 від 30.12.2021 року до переліку квартир, у яких наявна заборгованість по сплаті послуг, та з яких таку заборгованість необхідно стягнути, входить 38 квартир, а отже, такі послуги є тотожними, як і усі надані послуги з метою такого стягнення, що також свідчить про нескладність надання таких послуг та їх аналогічний характер.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про відмову у стягненні витрат на професійну правничу (правову) допомогу, однак заявлена позивачем вартість таких витрат у розмірі 11300,00 грн. є завищеною.

Апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2000,00 грн., саме така сума буде обґрунтованою та відповідати принципу розумності, є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді та витраченим часом.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає скасуванню, с прийняттям нової постанови в цій частині та вимоги позивача щодо стягнення судових витрат на правову допомогу слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 2000,00 грн. витрат на правову допомогу адвокату.

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник просить суд апеляційної інстанції стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн.

На підтвердження таких витрат до апеляційної скарги долучено копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1020573, копія договору про надання правничої (правової) допомоги № 30/12/21 від 30.12.2021 року разом з Додатком № 1, копія договору про співробітництво від 30.12.2021 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Слободянюка А. І., копія Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат від 20.10.2022 року, копія Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 20.10.2022 року, копія Довідки про отримання коштів від 21.10.2022 року.

Колегія суддів, звертає увагу те, що в апеляційному суді справа призначена та розглядається у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без участі сторін і їх представників.

При цьому, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу адвоката, приймаючи до уваги критерії в контексті положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена скаржником така сума є також завищеною, необґрунтованою та неспівмірною з обсягом наданих послуг адвокатом при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Вважає, що за проведену роботу адвоката в апеляційній інстанції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката скасувати, прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у суді першої інстанції у розмірі 2000,00 грн. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції у розмірі 500,00 грн. , всього 2500,00 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді