Справа № 214/9055/21
2/214/1041/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно стягнутих аліментів та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з відповідачки на його користь, безпідставно стягнуті аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 41 386, 40 гривень, а також 5 000 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 18.10.1986 року, він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Новопетрівської сільської ради Високопільського району Херсонської області. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися. У них були різні погляди на життя і моральні цінності, не було порозуміння. Саме тому вони розлучилися. Їхня сумісна дитина ОСОБА_4 , по взаємній згоді, залишилися разом з матір`ю. До досягнення дитиною повноліття, він сплачував за рішенням суду аліменти на її утримання в розмірі ј частини його доходу. Після досягнення повноліття, враховуючи те що донька поступила на навчання, він за рішенням Саксаганського районного суду від 01.11.2018 року, продовжив сплачувати аліменти в розмірі ј частини доходу. В цьому році, від знайомих друзів, він дізнався, що донька вже досить давно не навчається у навчальному закладі. З відповіді, наданої навчальним закладом, стало зрозуміло, що донька закінчила навчання 31.01.2020 року, а аліменти з нього продовжували утримувати до квітня 2021 року включно. За весь час з нього було безпідставно стягнуто 41 386, 40 гривень. Також додає, що ця брехня зі сторони його колишньої дружини, принесла йому моральні страждання, які він оцінює у 5 000 гривень.

У судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, відзиву на позов не подала, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: рішення суду (а.с. 5), довідка з навчального закладу (а.с. 6), довідка (а.с.7).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: рішення суду (а.с. 5), так як цей дока стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що з позивача були стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає належними доказами: довідку з навчального закладу (а.с. 6), довідку (а.с.7), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт закінчення навчання повнолітньою донкою та суму стягнутих з позивача аліментів.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами, є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.11.2018 року з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , яка продовжує навчання, в розмірі ј частки з усіх видів заробітної плати (доходу), починаючи з 12.09.2018 року і до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років (а.с. 5).

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Брянківський коледж Луганського національного університету імені Тараса Шевченка», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахована на навчання з 01.09.2018 року студенткою денної форми здобуття освіти за спеціальністю 022 Дизайн (перукарське мистецтво та декоративна косметика) згідно наказу №26-НЧ від 14.08.2018 року у навчальний заклад і навчалась до 30.01.2020 року, за період навчання стипендію не отримувала (а.с. 6).

За місцем роботи відповідача ОСОБА_1 , який працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вбачається, що з останнього за період з 01.02.2020 року по 01.05.2021 року утримано аліменти у розмірі 25 % на утримання дитини на користь ОСОБА_2 , згідно виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №214/6031, 2/214/2831 від 01.11.2018 року в сумі 41 386 грн. 40 коп.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, СК України.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що з позивача за період з 01.12.2018 року по 31.07.2019 року згідно виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №214/6031 2/214/2831 від 01.01.2018 року з його заробітної плати утримано і перераховано аліментів в загальній сумі 83 604,37 грн. на утримання дитини, що продовжує навчання на користь ОСОБА_2 . ОСОБА_4 , навчалась у Відокремленому підрозділі «Брянківський коледж Луганського національного університету ім. Тараса Шевченка» до 30.01.2020 року, а аліменти з позивача продовжували стягувати до квітня 2021 року, тобто після закінчення донькою навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Дослідивши докази по справі, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що оскільки дитина закінчила навчання 30.01.2021 року, однак з позивача продовжували стягувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, що продовжує навчання до квітня 2021 року включно, за таких обставин, стягнуті з позивача грошові кошти в сумі 41 386 грн. 40 коп., в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутими, оскільки набуті відповідачкою після закінчення донькою навчання, про що останній було відомо, у зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 ч.2 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження обґрунтувань позову про наявність моральної шкоди, не зазначив у чому саме, відповідно до приписів ст. 23 ЦК України, вона полягає, та не надав жодного доказу в її обгрунтування. Отже, позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, в той час як збирати та відшукувати інші докази замість сторін суд не вправі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 182, 198,199 СК України, ст. 1212 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 258-260, 263-265, 280, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно стягнутих аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 1 лютого 2020 року по квітень 2021 року включно, в сумі 41 386,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов