Справа № 464/5524/22
пр.№ 2-о/464/212/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2022 року

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Бойко О.М.

секретаря судового засідання Герасимович А.І.

за участю: представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львова цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , яким протягом шести місяців вжити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме, перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою : АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання, заборонити контактувати та вести листування, телефонні переговори з нею;заборонити її розшукувати, переслідувати та в будь який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заяви покликається на те, що вона разом з мамою, сином, чоловіком проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Окрім них, в даній квартирі проживає і її брат, ОСОБА_3 , який протягом тривалого часу чинить відносно неї фізичне, психологічне та економічне насильство, узв`язку з чим в неї виникло побоювання за свою безпеку, спричинило невпевненість, нездатність захистити та завдало шкоди фізичному та психічному здоров`ю. Зазначає, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями та систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство. Він неодноразово бив її, завдаючи тілесних ушкоджень, погрожував фізичною розправою, принижував, обзивав, використовуючи при цьому ненормативну лексику, залякував, виганяв з власного дому, обмежував доступ до майна. З даного приводу, вона неодноразово зверталась у правоохоронні органи, за що ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.173-2 КУпАП, а також стосовно кривдника неодноразово виносилися термінові заборонні приписи. Незважаючи на заходи адміністративного впливу та неодноразовий терміновий заборонний припис, брат своєї поведінки не змінює, а тому для забезпечення безпеки змушена звернутися до суду із заявою про застосування до заінтересованої особи заходів тимчасового обмеження його прав. Просить заяву задоволити.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав з підстав, що викладені у такій, просив суд заяву задоволити в повному обсязі. Крім того, подав заяву в якій просить завершувати розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про причину неявки до суду не повідомив, інформація про виклик у справі розміщувалася судом на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.

Заслухавши пояснення представника заявника, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заінтересована особа, ОСОБА_3 є братом заявника. На момент звернення до суду із цією заявою заявник та заінтересована особа проживають разом за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до правил п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких, зокрема рідні брати і сестри.

В обґрунтування вимог заявник покликається на те, що її брат ОСОБА_3 тривалий час систематично вчиняє відносно неї фізичне, психологічне та економічне насильство.

На підтвердження зазначеного факту заявником до поданої заяви надано наступні докази:

- відповідь з Сихівського ВП ГУМВС України у Львівській област від 08.07.2016 з якої вбачається, що заявник зверталась щодо вчинення сімейного конфлікту ОСОБА_3 24.06.2016 за адресою : АДРЕСА_2 . За результатами розгляду поданої заяви із ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення насильства в сім`ї.

- термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_3 від 22.08.2020 та 28.10.2022 року, з яких вбачається, що останній вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно заявника.

- постанови Сихівського районного суду м. Львова від 20.07.2021, 01.12.2021, з яких вбачається, що ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення відносно своєї сестри ОСОБА_2 домашнього насильства та накладено на нього стягнення у виді штрафу.

- довідку про результати проведення перевірки звернення ОСОБА_4 , який просить прийняти міри до свого родича ОСОБА_3 , який 18.10.2022 за адресою АДРЕСА_1 погрожував його дружині ОСОБА_2 та сину ОСОБА_5 психологічним та фізичним насильством. За результатом перевірки вказаного звернення встановлено, що ОСОБА_3 18.10.2022 року близько 21:00, за адресою АДРЕСА_1 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_5 , а саме виражався нецензурною лайкою. У зв`язку з чим на ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який перебуває на розгляді у Сихівському районному суді м. Львова.

Оцінюючи вищенаведені докази, суд вважає, що заявник зазнала зі сторони заінтересованої особи домашнього насильства у формі психологічного фізичного та економічного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявника у майбутньому та настання наслідків його вчинення.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання та протидії психологічному, фізичному та економічному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявника.

Враховуючи, те що заявником не доведено необхідності застосування обмежувальних заходів строком на шість місяців, суд, враховуючі конкретні обставини справи, зокрема, спільне проживання заявника та заінтересованої особи, вважає за доцільне визначити тимчасові обмеження останньому строком на три місяці.

Крім того, приймаючи рішення в частині заборони ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, а саме квартирі за адресою АДРЕСА_1 , суд враховує наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19 вказав, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Оцінюючи пропорційність втручання у право користування нерухомим майном ОСОБА_3 , суд бере до уваги той факт, що насильство зі сторони останнього мало систематичний та тривалий характер, могло спричинити настання тяжких або особливо тяжких наслідків, а тому такий захід є пропорційним легітимній меті втручання у право користування нерухомим майном.

Керуючись ст.ст.294, 3501, 3502, 3505, 3506, 3508 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

у х в а л и в:

Заяву задоволити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , поклавши на нього на строк 3 (три) місяці такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори або контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Повідомити про прийняте рішення відділ поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції у Львівській області для взяття ОСОБА_3 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча