Ухвала

07 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 585/4242/18

провадження № 61-11343ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати за нею право особистої приватної власності на 27/50 частки в житловому будинку: коридор літ. «1-1», площею 3,60 кв. м; коридор літ. «1-2», площею 7,30 кв. м; житлову кімнату літ. «1-3», площею 11,20 кв. м; житлову кімнату літ. «1-4», площею 20,20 кв. м; ванну літ. «1-5», площею 4,90 кв. м; житлову кімнату літ. «1-6», площею 12,8 кв. м; кухню літ. «1-7», площею 8,00 кв. м; ванну літ. «2-3», площею 3,50 кв. м, погріб літ. «пг1», погріб літ. «Пг2», всього по будинку 71,50 кв. м, та господарські будівлі і споруди: сарай літ. «В», вбиральня літ. «У», душ літ. «Г», вбиральня літ, «У1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 згідно з варіантом 5 висновку від 02 вересня 2021 року № 9797 (зображено зеленим кольором в додатку 3 до висновку); виділити в натурі та визнати за нею право особистої приватної власності на 61/100 частку земельної ділянки площею 0,0862 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:060:0110, яка розташована в АДРЕСА_1 згідно з варіантом 5 поділу земельної ділянки з указаним кадастровим номером, що розташована за цією адресою (до варіанту № 5 поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами) відповідно до висновку експерта від 02 вересня 2021 року № 9797 (зображено зеленим кольором в додатку № 8 до висновку № 9797); припинити її та ОСОБА_1 право спільної часткової власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,0862 га, кадастровий номер :05:060:0110, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на її користь в рахунок компенсації різниці у вартості часток 34 813,00 грн.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив виділити йому в натурі та визнати за ним право власності на наступні приміщення загальною площею 69,40 кв. м, житловою площею 46,10 кв. м, в одноповерховому житловому будинку АДРЕСА_2 : коридор літ. «2-1», площею 2,5 кв. м; кухню літ. «2-2», площею 10,2 кв. м; ванну кімнату літ. «2-3», площею 3,5 кв. м; коридор літ. «2-4», площею 7,1 кв. м; житлову кімнату літ. «2-5», площею 10,4 кв. м; житлову кімнату літ. «2-6», площею 13,6 кв. м; житлову кімнату літ. «2-7», площею 6,9 кв. м; житлову кімнату літ. «2-8», площею 15,2 кв. м, погріб літ. «п/г», погріб літ. «п/г1», а також на господарські будівлі і споруди: гараж літ. «Б», сарай літ. «В?», вбиральня літ. «У?», душ літ. «Г» та 1/2 частину огорожі літ. «№»; виділити йому в натурі 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0862 га, кадастровий номер :05:060:0110, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та визнати за ним право власності на 0,0431 га цієї ділянки, розташованої на АДРЕСА_1 , згідно з варіантом № 1 поділу земельної ділянки висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2021 року № 9797, позначений на схемі під № 2 (зображена жовтим кольором) в додатку № 4 та проходить по точках: 2-3-28-4-5-6-7-8-9-10-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-2, зі сторонами: 8,84м-14,88м-0,99м-4,98м-7,71м-6,92м-9,9м-5,19м-10,33м-7,41м-8,38м-1,41м - лінія проходить по лінії поділу житлового будинку - 2,0м-4,1м-6,29м-10,12м-5,22м-2,0м - лінія проходить по суміжній стіні сараю (літ. «В») та сараю (літ. «В1») - 3,21м; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати з оплати проведеної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (висновок експерта за результатами проведення від 02 вересня 2021 року № 9797) в розмірі 35 552,00 грн та витрати з оплати професійних правничих послуг у розмірі 3 600,00 грн та судовий збір у розмірі 1 745,00 грн.

Роменський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 26 травня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив.

Сумський апеляційний суд постановою від 19 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, скасував та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив частково. Провів поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за третім варіантом розподілу висновку експертів за результатами проведеної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2021 року № 9797, виділив:

ОСОБА_2 - приміщення житлового будинку: коридор «1-1», площею 3,60 кв. м; коридор «1-2», площею 7,30 кв. м; житлову кімнату «1-3», площею 11,20 кв. м; житлову кімнату «1-4», площею 20,20 кв. м; ванну «1-5», площею 4,90 кв. м; житлову кімнату «1-6», площею 12,80 кв. м; кухню «1-7», площею 8,00 кв. м; погріб «п/г2», господарські будівлі та споруди: вбиральню «У» (зображено зеленим кольором в додатку № 2 висновку № 9797), що складає 50/100 (1/2) частки домоволодіння, припинив право спільної часткової власності з ОСОБА_1 ;

ОСОБА_1 - приміщення житлового будинку: коридор «2-1», площею 2,50 кв. м; кухня «2-2», площею 10,20 кв. м; ванну «2-3», площею 3,50 кв. м; коридор «2-4», площею 7,10 кв. м; житлову кімнату «2-5», площею 10,40 кв. м; житлову кімнату «2-6», площею 13,60 кв. м; житлову кімнату «2-7», площею 6,9 кв. м; житлову кімнату «2-8», площею 15,2 кв. м; погріб «п/г»; погріб «п/г1»; господарські будівлі та споруди: душ «Г»; вбиральню «У1» (зображено жовтим кольором в додатку № 2 висновку № 9797), що складає 50/100 (1/2) частки домоволодіння, припинив право спільної часткової власності з ОСОБА_2 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 32 311,18 грн у рахунок грошової компенсації зменшення ідеальної частки у домоволодінні.

Провів поділ земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0862 га, кадастровий номер :05:060:0110, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за третім варіантом розподілу висновку експертів за результатами проведеної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 02 вересня 2021 року № 9797, виділив:

ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0526 га (526,0 кв. м), що на схемі позначена під № 1 та зображена зеленим кольором в додатку 6 висновку № 9797, припинив право спільної часткової власності з ОСОБА_1 ;

ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0336 га (336,0 кв. м), що позначена на схемі під № 2 та зображена жовтим кольором в додатку 6 висновку № 9797, припинив право спільної часткової власності з ОСОБА_2

ОСОБА_1 19 листопада 2022 року подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року (повний текст якої складено 21 жовтня 2022 року) у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Посилання ОСОБА_1 в касаційній скарзі на неврахування апеляційним судом висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 не заслуговує на увагу, оскільки висновок, на який посилається скаржник, не є висновком Верховного Суду у розумінні статті 263 ЦПК України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Тому посилання на постанову Верховного Суду України не може бути підставою касаційного оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Для усунення вказаного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надати до суду нову редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу (и) касаційного оскарження судового рішення у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судового рішення, обґрунтувати неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Як видно зі змісту касаційної скарги та її прохальної частини, ОСОБА_1 оскаржує судове рішення в частині задоволення первісного позову ОСОБА_2 .

Позовну заяву ОСОБА_2 подала у жовтні 2018 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 762,00 грн, підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у справі).

Позивачем за первісним позовом у позовній заяві заявляються вимоги майнового характеру про визнання права особистої приватної власності на 27/50 частки в житловому будинку АДРЕСА_2 , та на 61/100 частку земельної ділянки (кадастровий номер :05:060:0110) шляхом виділення їх в натурі.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову щодо вимог майнового характеру за первісним позовом, оскільки неможливо встановити вартість спірного нерухомого майна, право власності на яке ОСОБА_2 просила визнати за нею.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 до касаційної скарги додано фіскальний чек від 17 листопада 2022 року № про сплату судового збору в розмірі 3 490,00 грн, тому заявнику необхідно враховуючи ціну позову визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши цей розмір належними доказами, та в разі необхідності здійснити доплату судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев