ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5974/22 Справа № 214/8923/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Бондар Я. М.,

суддів Зубакової В. П., Остапенко В. О.

сторони

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року, яке постановлено суддею Ткаченко А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення відсутні

УСТАНОВИВ

В грудні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені.

В жовтні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненою позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської област від 23.11.2017 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають з позивачкою.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.01.2017 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2016 року і до досягнення дітьми 18-літнього віку.

Відповідно до розрахунку державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Піванічно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Самохвал Ю. станом на 01.01.2021 року за період з 01.05.2018 року по 01.01.2021 року, заборгованість по аліментам на двох дітей складає 25 369, 43 грн.

Відповідно до розрахунку державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Піванічно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) сума заборгованості по аліментам станом на 01.09.2021 року становить 67 174, 75 грн., яку позивачка просить стягнути на свою користь

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 67 174 гривні 75 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 840 гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що справа за вищезазначеним позовом не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Також зазначає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного державним виконавцем розмір заборгованості станом на 01.06.2022 року становить 32 037, 37 грн., але аж ніяк 67 174, 75 грн. розмір якої стягнуто судом першої інстанції.

Судом першої інстанці не взято до уваги, що відповідач виплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також на утриманні відповідача знаходиться ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та син цивільної дружини ОСОБА_6 , також відповідач перебував на обліку у районному центрі зайнятості, даний факт свідчить про те, що заборгованість утворилась від незалежних від відповідача причин.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 зазначає про те, що рішення суду є законним, обґрунтованим і таким, що ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просила суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву представника позивача на апеляційну скаргу представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та з матеріалів справи вбачається, що сторони з 19.03.2010 року перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2017 року (а.с.10-11).

В період шлюбу у них народились доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2017 року в справі №214/7066/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2016 року і до досягнення ОСОБА_3 18-літнього віку; ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2016 року і до досягнення ОСОБА_5 18-літнього віку (а.с. 3).

Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), заборгованість ОСОБА_2 за період з 01.05.2018 року по 01.01.2021 року становить 10965 грн. 22 коп. та 14404 грн. 21 коп. всього в розмірі 25369 грн. 43 коп. (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) від 21.05.2021 року, заборгованість ОСОБА_2 за період з 01.05.2018 року по 01.05.2021 року становить 18575 грн. 30 коп. та 22014 грн. 29 коп., всього в розмірі 40589 грн. 59 коп. (а.с.53, 54).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість ОСОБА_2 за період з 01.05.2018 року по 01.09.2021 року становить всього в розмірі 67174 грн. 75 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року зменшено розмір аліментів згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2017 року стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з Ѕ частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо до 1/3 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожної окремо. Рішення набрало законної сили та сторонами не оскаржено.(а.с. 104-105)

Відповідно до довідки ТОВ «Артсофт Сервіс» ОСОБА_2 працює на посаді організатора із збуту. Дохід за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 склав 44 520 грн. (а.с. 112)

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив доведеності факту порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Крім того, пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд першої інстанції, при визначенні неустойки (пені), яка підлягає стягненню, вірно врахував висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В матеріалах справи наявні три розрахунки заборгованості: за період з 01.05.2018 року по 01.01.2021 року, наданий позивачем до позову та за періоди з 01.05.2018 року по 01.05.2021 року, наданий позивачем з заявою про збільшення позовних вимог 24.05.2021 року, та з 01.05.2018 року по 01.09.2021 року наданий позивачем до уточненої позовної заяви від 01.10.2021 року.

При обрані розрахунку заборгованості за яким необхідно розрахувати неустойку (пеню), суд першої інстанції прийшов до висновку про застосування розрахунку заборгованості за період з 01.05.2018 року по 01.09.2021 року, наданий позивачем до уточненого позову.

Так позивачем в уточненому позові заявлені вимоги про стягнення неустойки (пені) в розмірі 67 174, 75 грн. за період з 01.05.2018 року по 01.09.2021 року.

Проте, колегія суддів не може погодитись з наведеним позивачем розрахунком пені, за яким заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів по двох виконавчих листах за період з 01.05.2018 року по 01.09.2021 року становить 67 174, 75 грн., оскільки позивачкою не врахована наявність переплат проведених відповідачем, які йшли на зарахування даної заборгованості.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Піванічно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) сума заборгованості по аліментам по виконавчому листу 214/7066/16-ц виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу станом на 01.05.2021 року з урахування переплат становив 18 575, 30грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів розрахованого державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Піванічно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Самохвал Ю. сума заборгованості по аліментам по виконавчому листу 214/7066/16-ц виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу станом на 01.05.2021 року з урахування переплат становив 22 014,29 грн.(а.с. 54), заборгованість за 2018 рік відсутня, проте наявна переплата.

Розрахунок заборгованості по аліментам виконаний державним виконавчем за наведений вище період з 01.05.2018 року по 01.05. 2021 року, як зазначено вище вказує на те, що ОСОБА_2 платив аліменти, які йому присуджені в розмірах перевищуючих суму аліментів, зокрема у вересні, жовтні, грудні 2018 року та у березні, квітні, травні 2019 року, платіж по аліментам був вищим, ніж присуджено.

Отже, у період (з травня 2018 по травень 2021) за який позивач нарахувала пеню по виконавчому листу № 214/7066/16-ц платник аліментів, відповідач по справі сплачував визначений у рішені суду розмір аліментів, навіть переплачував суму аліментів, які підлягали сплаті, відповідно підстав нарахування пені за 2018 рік у позивачки не було.

Таким чином, загальна заборгованість за двома виконавчими листами станом на 01.05.2021 року становила 40589,59 грн.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку, який перевірено колегією суддів розмір заборгованості відповідача за період з 01.05.2021 року по 01.09.2021 року становить 8832 грн.

Таким чином загальна заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за двома виконавчими листами №214/7066/16-ц за період з 01.05.2018 року по 01.09.2021 року становить 49421,59 грн.

Оскільки ч. 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 % заборгованості за аліментами, то сума пені за матеріалами цієї справи повинна бути зменшена до 49 421, 59 грн.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача, що заборгованість утворилась від незалежних від нього причин, оскільки доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, заборгованість утворилася з незазначених ним причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо, тобто відповідачем не було підтверджено жодним належним та допустимим доказом те, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з незалежних від нього причин, а саме ту обставину, що він був позбавлений змоги перераховувати аліменти на утримання дитини позивачу.

Щодо вимог позову про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Частиною 3 статті 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст.187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження», і вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.194СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв`язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України).

В даному випадку аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги що справа за вищезазначеним позовом не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, не є підставою для скасування сдового рішення, з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

В постанові Верховного Суду, від 27 грудня 2018 року по справі №589/3937/17 суд робить кілька висновків. По-перше: суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду; по-друге: справа може бути визнана малозначною лише за постановлення ухвали суду про віднесення її до категорії малозначних; по-третє: справа не може бути малозначною в силу закону, якщо серед позовних вимог наявні вимоги немайнового характеру.

Отже, можна зробити наступний висновок: якщо позов містить хоча б одну немайнову вимогу то справа за його розглядом не є малозначною поки суд не винесе ухвалу про віднесення справи до категорії малозначних.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені в розмірі 67 174, 75 грн.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2021 року про відкриття провадження, суд першої інстанції встановив наявність підстав для віднесення справи до категорії малозначних.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру пені за прострочення сплати аліментів, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , та зменшує цей розмір з 67 174, 75 грн. до 49 421,59 грн.

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року змінити, зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 67 174,75 гривень до 49 421 (сорок дев`ять тисяч чотириста двадцять одна) гривня 59 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: