Справа № 541/240/22
Номер провадження 2/541/400/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 листопада 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В., за участю секретаря Непокупної Л. М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Миргород Полтавської областіцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування.

З позову вбачається, що 13.01.2003 року дружина позивача по справі ОСОБА_1 ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом укладення договору купівлі продажу , цей договір був посвідчений в Миргородській філії Товарної Біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості». Сторони по цьому договору діяли в межах ст. 15 ЗУ Про товарну біржу та не підлягав подальшому нотаріальному посвідченню порівняно із ст. 223 ЦК в редакції 1963 року , де посвідчення такої угоди могло бути здійснено в нотаріальному порядку. Позивач вказує, що його дружина ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину він прийняв , спадкова справа заведена у Другій Миргородській державній нотаріальній конторі , інших спадкоємців які б прийняли спадщину немає. Але нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з тим, що документ який посвідчує право власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_3 на житловий будинок а саме договір купівлі продажу не посвідчений нотаріально , тому звернувся до суду із вказаним позовом та прохав визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями .

Відповідно до ухвали судді від 22.02.2022 року відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи у зв`язку з необхідністю виконання завдань підготовчого провадження. Ухвалою суду від 09.11.2022 року закрито підготовче засідання та розгляд справи призначено на 23.11.2022 рік.

В судове засідання сторони не з`явились, в матеріалах справи мається заява від позивача по справі ОСОБА_1 який прохає розглянути справу у його відсутність , позовні вимоги підтримує ( а.с. 44- 45, 57) , відповідачка по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась , повідомлена про розгляд справи належним чином ( а.с. 28, 33,38, 52) заперечень, відзиву та інших заяв до суду не надала.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування підготовчого процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено , що заявником є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації смт Ромодан Миргородського району Полтавської області з 2016 року вул. Армійська 36 , з 2004 року по 2016 рік місце реєстрації АДРЕСА_1 ( а.с. 4) , 15.06.2001 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 ( а.с. 4 зворот) , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7) , відповідно до технічного паспорта будинку садибного типу житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку ( літ. А-1) , літня кухня ( літ Б) , прибудова до літньої кухні ( літ. б) , погріб ( літ. И) , вбиральня ( літ- К) , колодязь № 1 огорожа № 4 , газопровід № 5 огорожа № 6 , ворота з хвірткою № 7 . ( а.с. 10) , відповідно до довідки ДКП « Миргородтехінвентаризація» - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» за реєстровим номером № 374 в реєстровій книзі 3 за ОСОБА_2 згідно договору купівлі продажу від 04.04.2001 року зареєстрованого на Миргородській Товарній біржі , на день інвентаризації на 21.09.2021 року оцінка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 83 428 гривень ( а.с. 5), згідно договору купівлі продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в особах двох брокерів які діяли на підставі доручень уклали договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , продавцю ОСОБА_4 цей будинок належав на підставі договору купівлі продажу виданого на Миргородській товарній біржі 04.04.2001 року та зареєстрований під реєстровим номером № Т-22д в Лубенському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 3 під реєстровим номером № 374 ( а.с. 3) , державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори Литвишко В.М. винесена 17.08.2021 року постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_1 , з якої вбачається що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 330/2009 , спадщина в цілому після її смерті прийнята спадкоємцем за законом першої черги її чоловіком ОСОБА_1 , інші спадкоємці відсутні , відповідно до відомостей довідки Ромоданівської селищної ради ОСОБА_3 на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , оскільки документ , що посвідчує право власності на ім`я ОСОБА_3 договір купівлі продажу укладений та зареєстрований на Миргородській Товарній біржі 13.01.2003 року не посвідчений нотаріально, тому в судовому порядку можливо визнати такий договір дійсним ( а.с. 6) . Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Миргородського міськрайонного суду та прохав визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування ( а.с. 2) .

Отже , державним нотаріусом позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування після смерті його дружини ОСОБА_3 керуючись ст. 40 ЗУ «Про нотаріат» ст. 227 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, то такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно ст. 47 ЦК від 18.07.1963 року тягне недійсність договору. Тому зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

ОСОБА_3 за життя , при укладенні цього договору вважала, що правочин укладений відповідно до вимог законодавства, чинного на час його укладення та відсутні підстави для визнання його недійсним, оскільки були дотримані в сукупності вимоги щодо укладення правочину на товарній біржі у виді договору купівлі-продажу житлового будинку б/н від 30.01.2003 року, а саме: вид укладеної угоди - купівлі-продажу реєстрація угоди на товарній біржі, та відсутністю законодавчо встановленої вимоги щодо її нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки судом встановлено, що Договір купівлі продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений 30.01. 2003 року , але ЦК України прийнятий 16.01.2003 року почав діяти з 01012004 року , тому до спірних правовідносин необхідно застосувати ЦК Української РСР.

Відповідно до ст. 153ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Відповідно до ст. 224ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Згідно з ч. 2 ст. 47ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ч. 3 ст. 9ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах.

У відповідності зі ст. 12 Закону України "Про власність", який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.

Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та Законом України "Про товарну біржу", тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації ОСОБА_3 на товарній біржі договору купівлі-продажу житлового будинку, слід було керуватися передусім нормами Закону України "Про товарну біржу", а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно ст. 41Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вище викладене, враховуючи , що позивач ОСОБА_1 був чоловіком ОСОБА_3 та був зареєстрований за адресою спірного домоволодіння до 2016 року , тому суд прийшов до висновку , що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору,

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1223ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Згідно ст. 1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від30.05.2008 року N 7 "Про судовупрактику усправах проспадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 успадкував в порядку спадкування за законом першої черги майно, що належало його померлій дружині ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оформлення спадкових прав у нотаріуса є неможливим, оскільки договір укладений на товарній біржі не зареєстрований при житті спадкодавцем.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування є такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести за рахунок позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування задовольнити .

2.Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2

( місце реєстрації АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) в порядку спадкування як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружини ОСОБА_3 - право власності на будинок АДРЕСА_1 .

3.Судові витрати віднести за рахунок позивача

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. В. Ситник