КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/453/17 Головуючий у суді І інстанції Українець В.В.
Провадження № 22-ц/824/4854/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності, визнання права власності, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності на частину майна та стягнення коштів в рахунок компенсації вартості цієї частки.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року за клопотанням представника позивачів у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ з постановленням на вирішення експертів питання: яка дійсна ринкова вартість 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 та чи можливо виділити в натурі 1/9 частину зазначеної квартири, що належить на праві власності ОСОБА_1 .?

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року - без змін.

1 серпня 2019 року до суду першої інстанції надійшов висновок експерта КНДІСЕ Карпенко О.В. № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні 15 вересня 2020 року за клопотанням представника відповідача суд ухвалив викликати судового експерта для надання роз`яснень щодо висновку № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року.

В судовому засіданні 22 листопада 2021 року судовий експерт Карпенко О.В. надала відповіді на запитання суду та представника відповідача щодо проведеної судової будівельно-технічної експертизи і зроблених нею висновків на поставлені питання.

3 грудня 2021 року представник позивачів подала заяву про призначення додаткової експертизи, в якій просила призначити у справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити судовому експерту КНДІСЕ Карпенко О.В., визначивши питання, які необхідно поставити перед експертом.

Заяву обґрунтувала тим, що під час виготовлення висновку № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року були допущені технічні описки та неточності, з приводу чого у судовому засіданні 22 листопада 2021 року була допитана судовий експерт ОСОБА_4 , яка пояснила, що з часу складання висновку будівельно-технічної експертизи минуло два з половиною роки та ціна спірної квартири змінилася. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти письмового викладення експертом своїх пояснень щодо допущених описок і неточностей в порядку відповіді на постановлені питання, однак не заперечував проти проведення додаткової експертизи. Оскільки зміна вартості спірного майна свідчить про неповноту висновку експерта, а наявність у ньому технічних описок та неточностей свідчить про його неясність, наведене дає підстави для призначення у справі додаткової експертизи, проведення якої слід доручити тому самому експерту з метою процесуальної економії.

УхвалоюСолом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року клопотання про призначення додаткової експертизи задоволено.

Призначено у справі № 760/453/17 додаткову експертизу, проведення якої за матеріалами зазначеної цивільної справи доручено ОСОБА_4 - судовому експерту КНДІСЕ, із встановленням строку для її проведення у два місяці з дня надходження цивільної справи до КНДІСЕ.

На вирішення додаткової експертизи поставлено наступні питання:

- чи зміниться дійсна ринкова вартість 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 , визначена висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року, після усунення технічних описок та неточностей, встановлених під час допиту судового експерта Карпенко О.В., проведеного у судовому засіданні 22 листопада 2021 року?

- у разі якщо зміниться, то вказати, яка дійсна ринкова вартість 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 , визначена висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року.

Оплату за проведення додаткової експертизи покладена на позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 .Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України. У розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи № 760/453/17 (2-2395/21) у двох томах.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що окремі положення первинного висновку судової експертизи є неповними та неясними, така неповнота не була усунута експертом під час допиту в судовому засіданні, а тому для вирішення спору і встановлення обставин, на які сторони посилаються в обґрунтування своїх вимог і заперечень, у справі слід призначити додаткову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити тому ж самому експерту.

Між тим, редакція першого питання, яке ставить сторона позивачів перед експертом, фактично не пов`язана з дослідницькою частиною висновку, а визначає нову дату оцінки спірного об`єкта нерухомості у зв`язку з тривалим часом розгляду справи, у зв`язку з чим суд змінив редакцію поставленого питання. Також представник позивачів просила поставити перед експертом й інше (друге) питання про можливість виділення в натурі 1/9 частини спірної квартири, однак відповідь на зазначене питання міститься у первинному висновку експерта та не потребує повторного експертного дослідження.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд не мав передбачених законом підстав для прийняття до розгляду заяви представника позивачів про призначення додаткової експертизи, яка була подана з порушенням встановленого судом строку, та призначення такої експертизи без належного з'ясування обставин того, в якій саме конкретній частині первинний висновок експерта є неповним або неясним, а також за відсутності достатнього обґрунтування з боку представника позивачів, поведінка якої під розгляду справи є суперечливою, щодо наявності технічних описок та неточностей, які можна виправити в іншому процесуальному порядку, а не шляхом призначення відповідної експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів - адвокат Чучковська А.В. просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушення процесуальних норм, які б призвели до постановлення помилкової ухвали, у зв`язку з чим обґрунтовано призначив у справі додаткову будівельно-технічну експертизу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника учасників справи, що з`явився в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що у грудні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили припинити право власності відповідача на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати за ними в рівних частках права власності на 1/9 частину цієї квартири, тобто по 1/18 частини за кожною, та стягнути з них в рівних частках на користь відповідача вартість /9 частини квартири, яка буде внесена на депозитний рахунок суду після її визначення шляхом проведення відповідної судової експертизи.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ з постановленням на вирішення експертів питання: яка дійсна ринкова вартість 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 та чи можливо виділити в натурі 1/9 частину зазначеної квартири, що належить на праві власності ОСОБА_1 .?

1 серпня 2019 року до суду першої інстанції надійшов висновок експерта КНДІСЕ Карпенко О.В. № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого ринкова вартість 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 , на яку припадає площа 5,79 кв. м, становить 127 839 грн. Виходячи з вимог нормативних актів, чинних в галузі будівництва, влаштувати в межах квартири АДРЕСА_1 дві ізольовані квартири неможливо, тому виділити у даній квартирі, загальною площею 52,08 кв. м, житловою площею 29,3 кв. м, 1/9 частку площею, на яку припадає 5,9 кв. м, також не вбачається можливим.

В судовому засіданні 15 вересня 2020 року за клопотанням представника відповідача - адвоката Стеценка Ю.В. суд ухвалив викликати судового експерта для надання роз`яснень щодо висновку № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року, а в судовому засіданні 22 листопада 2021 року допитана судовий експерт Карпенко О.В. надала відповіді на запитання суду та представника відповідача щодо проведеної судової будівельно-технічної експертизи і зроблених нею висновків на поставлені питання.

Також в судовому засіданні 22 листопада 2021 року після допиту експерта представник - адвокат Чучковська А.В. заявила клопотання про призначення додаткової експертизи, але просила надати їй час для підготовки такого клопотання у письмовому вигляді, на що представник відповідача не заперечував. Суд оголосив перерву в судовому засіданні, встановивши процесуальний строк на подачу клопотання про призначення додаткової експертизи до 1 грудня 2021 року.

У послідуючому, представник позивачів - адвокат Чучковська А.В. подала заяву про призначення додаткової експертизи від 3 грудня 2021 року, яку ухвалоюСолом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року було задоволено з одночасним постановленням ухвали про поновлення строку для подання цієї заяви, занесеної до протоколу судового засідання.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що окремі положення первинного висновку судової експертизи є неповними та неясними, така неповнота не була усунута експертом під час допиту в судовому засіданні, а тому для вирішення спору і встановлення обставин, на які сторони посилаються в обґрунтування своїх вимог і заперечень, у справі слід призначити додаткову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити тому ж самому експерту КНДІСЕ.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 12, 13 ЦПК України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За змістом частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За правилами статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Положеннями частини першої статті 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

Окрім того, відповідно до пункту 3.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень У документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно із пунктами 5.1., 5.2 Науково-методичної рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень основними завданнями будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизиє, зокрема, визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна; визначення відповідності виконаної оцінки нерухомого майна (поліпшень земельної ділянки) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Таким чином питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Зі змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду вбачається, що вона відповідає вищевказаним вимогам законодавства, оскільки в її мотивувальній чистині наведено достатні підстави та обгрунтовані мотиви для висновку про необхідність призначення додаткової будівельно-технічної експертизи.

Так, за змістом позовних вимог, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд припинити право власності ОСОБА_1 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати за ними в рівних частках права власності на 1/9 частину цієї квартири та стягнути з них в рівних частках на користь відповідача вартість /9 частини квартири, яка буде внесена на депозитний рахунок суду після її визначення шляхом проведення відповідної судової експертизи.

Судовий експерт КНДІСЕ Карпенко О.В. в судовому засіданні 22 листопада 2021 року пояснила, що з часу складання висновку № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року результатами проведення судової будівельно-технічної експертизиминуло два з половиною роки. Надаючи відповідь на питання представників сторін і суду, експерт не змогла надати відповіді на окремі питання щодо критеріїв відбору об`єктів для порівняння при проведенні дослідження; року забудови; сайтів, з яких отримувалась інформація; порядку визначення ідеальних часток сторін тощо.

Представник позивачів зазначила, що під час виготовлення висновку були допущені технічні описки та неточності, які можуть мати значення при ухваленні рішення по суті спору, оскільки впливають на повноту висновку судової експертизи.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання сторони позивача про призначення у справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи, оскільки без додаткового залучення спеціальних знань у галузі будівництва неможливо буде встановити дійсні обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема: чи зміниться дійсна ринкова вартість 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 , визначена висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 21662/18-43/19991/19-43 від 29 липня 2019 року, після усунення технічних описок та неточностей, встановлених під час допиту судового експерта Карпенко О.В., проведеного у судовому засіданні 22 листопада 2021 року, а у разі якщо зміниться, то вказати, яка дійсна ринкова вартість 1/9 частини спірної квартири, визначена зазначеним вище висновком експерта, що безпосереднього входить в предмет доказування у даній справі.

Вирішуючи заявлене клопотання представника позивачів та призначаючи у справі додаткову судову експертизу, суд першої інстанції належним чином обгрунтував необхідність її признання, в оскаржуваній ухвалі наявні посилання на обставини, що давали підстави для сумнівів щодо повноти чи ясності висновку первинної експертизи, а сама судовий експерт була викликана та допитана саме за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні 22 листопада 2021 року.

Отже, досліджуючи сукупність передбачених частиною першою статті 103, частиною першою статті 113 ЦПК України обставин, за яких суд призначає додаткову експертизу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини даного спору, з урахуванням змісту постановлених перед експертом питань, доводів позовної заяви і заперечень на неї та принципу змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд, вимагають залучення фахівця, який має спеціальні знання у певній галузі, а висновок експертизи не буде мати для суду наперед встановленого значення, оскільки оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі (стаття 110 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд не мав передбачених законом підстав для прийняття до розгляду заяви позивачів про призначення додаткової експертизи, яка була подана з порушенням встановленого судом строку, є необгрунтованими з огляду на те, що суд першої інстанції за клопотанням представника позивачів постановив ухвалу про поновлення строку для подання цієї заяви, занесену до протоколу судового засідання від 14 грудня 2021 року, яка є чинною.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, а внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Посилання апеляційної скарги на те, що призначення додаткової експертизи відбулось без належного з`ясування місцевим судом обставин того, в якій саме конкретній частині первинний висновок експерта є неповним або неясним, а також за відсутності достатнього обґрунтування з боку представника позивачів щодо наявності технічних описок та неточностей, колегія суддів також відхиляє, оскільки судом першої інстанції під час допиту експерта встановлено, що у первинному висновку проведеної у справі експертизи було допущено низку технічних описок щодо арифметичних розрахунків загальної та житлової площі спірної квартири пропорційно до часток співвласників, відсутні обґрунтовані критерії відбору об`єктів для порівняння для визначення вартості 1/9 частки квартири, рік забудови таких об`єктів, назви і перелік сайтів, з яких отримувалися відомості для порівняння, а також зміни цін на аналогічні об`єкти нерухомості в сторону зменшення, що в сукупності свідчило про невичерпність відповідей експертизи та їх неконкретний характер.

Ураховуючи зазначені обставини, представник позивачів також порушувала питання про викладення експертом своїх відповідей на постановлені запитання у письмовій формі відповідно до вимог статей 72, 239 ЦПК України, втім представник відповідача заперечував проти цього, що і стало підставою для заявлення клопотання про призначення у справі додаткової експертизи.

Судом першої інстанції було створено рівні можливості учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав, що є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін, в судових засіданнях забезпечено можливість представникам сторін висловити свої побажання, думки та/або заперечення щодо призначення додаткової будівельно-технічної експертизи, які взяті до уваги під час визначення судом питань, з яких має бути проведена експертиза.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставинколегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції щодо призначення у даній справі додаткової судової експертизипостановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції згідно із статтями 141, 382 ЦПК України слід віднести в рахунок держави.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко