Справа № 464/2345/22 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/2391/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Колич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

16.06.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила визначити місце проживання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за місцем її реєстрації або проживання.

Оскаржуваною ухвалою провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини закрито.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального прав та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що закриваючи провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, суд першої інстанції виходив з того, що 27.07.2022 року позивач долучила до матеріалів справи копію нотаріально засвідченої заяви відповідача від 10.02.2022 року щодо згоди останнього на визначення місця проживання дитини з матір`ю. При цьому, суд першої інстанції вважав, що у позовній заяві не наведено обставин щодо наявності змін в позиції відповідача щодо визначення місця проживання дитини після написання зазначеної вище заяви. Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що про існування такої заяви ОСОБА_1 стало відомо лише в липні 2022 року, коли вона отримала примірник цієї заяви від родича відповідача, який повідомив, що відповідач перебуває за кордоном, перед поїздкою за кордон посвідчив в нотаріуса дану заяву з метою спрощення можливого вивезення їхньої спільної з позивачкою дитини за межі України.

Однак, така заява не вiдповiдає вимогам, що встановлені до нотаріально засвідченої заяви про дозвіл на вивезення дитини за кордон та, як вбачається зi змiсту даної заяви, вiдповiдач лише висловлює свою позицію у даній справі щодо місця проживання дитини, тим самим визнаючи позовні вимоги. Водночас, така заява не спростовує позовні вимоги позивача про визначення мiсця проживання дитини, оскільки при розірванні шлюбу між сторонами місце проживання доньки ні в договірному, ні в судовому порядку визначено не було, що перешкоджає ОСОБА_1 самостійно вирішувати питання тимчасового виiзду доньки за межі України з метою оздоровлення та відпочинку, участі дитини в рiзного роду дитячих змаганнях, фестивалях. Нотаріальна заява вiдповiдача про те, що він згідний з визначенням місця проживання дочки разом з позивачем не є тим документом, що надає можливість вивезення дитини за межі України без згоди iншого з батьків. Місце фактичного проживання/перебування вiдповiдача на даний момент позивачці не вiдоме, а отже вона позбавлена можливості отримати від відповідача нотаріальну згоду на вивезення доньки за межі України. Вважає, що поза увагою суду також залишилося те, що позивач, пiсля долучення заяви вiдповiдача до матерiалiв справи, подала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить позов задоволити.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримала, просила скаргу задоволити, ухвалу суду скасувати.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 26.02.2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно довідок № 94722, № 94692 про реєстрацію місця проживання особи від 25.05.2022 року позивач ОСОБА_1 та її донька - ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання доньки, ОСОБА_1 посилалася на відсутність у неї можливості самостійно вирішувати питання тимчасового виїзду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України з метою оздоровлення та відпочинку, участі дитини в різного роду дитячих змаганнях, фестивалях у зв`язку з відсутністю рішення суду, яким визначено місце проживання дитини або висновку органу опіки та піклування, яким таке місце проживання підтверджено.

Як убачається з матеріалів справи, 27.07.2022 року позивачка подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 10.02.2022 року щодо згоди на визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 , в якій зазначено, що у випадку звернення ОСОБА_1 до суду із позовною заявою щодо визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги підтримує повністю, оскільки визначення місця проживання малолітньої дочки разом з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам їхньої спільної дитини.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі відсутній предмету спору, оскільки відповідач до подання позовної заяви не заперечував щодо визначення місця проживання дитини з позивачкою, зазначивши про це у нотаріально посвідченій заяві.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що право самостійно вирішувати питання тимчасового виїзду за межі України має лише той із батьків, з яким місце проживання дитини визначено за рішенням суду, висновок районного суду про відсутність між сторонами спору у зв`язку з наявністю у матеріалах справи нотаріально завіреної заяви відповідача щодо згоди останнього про визначення місця проживання дитини з матір`ю, яка свідчить лише про визнання ним позову, є передчасним.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра