Справа №:755/6632/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Фрейдун О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про несвоєчасно виплачених при звільненні заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсаційних виплат та просить суд: стягнути з АТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 547 800, 40 грн., з яких: 130 033 грн. - сума не своєчасно виплаченої заробітної плати за період з 29.04.2022 року по 15.06.2022 року; 11 066,68 грн. - компенсації за невикористану відпустку за період з 29.04.2022 року по 15.06.2022 року; 323 700,39 грн. - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні; 83 000, 00 грн. - сума компенсаційної виплати при звільненні.

В судовому засіданні представник відповідача подала заяву про закриття провадження у справі посилаючись на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а є виключно корпоративним спором, адже позивач є членом правління згідно контракту та вимагає компенсаційні виплати і моральну шкоду саме як член правління, повноваження якого передбачені Законом України «Про акціонерні товариства», визначені у Статуті, Положенні про правління, контракті, додатковій угоді, укладеними на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» не керівником відповідача, а головою наглядової ради..

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечують проти закриття провадження у справі оскільки між позивачем та відповідачем їде спір не про його звільнення, усунення, відсторонення або обрання на посаду. Позивач не заявляє вимог щодо призначення або звільнення його з посади, поновлення на посаді. Вимоги позивача спрямовані на відновлення його порушеного права як найманого працівника на своєчасну виплату йому винагороди, встановленої умовами укладеного з ним контракту, та стягнення суми середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд, вислухавши заяву представника відповідача, думку позивача та його представника, дослідивши матеріалі справи приходить до наступного.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», в особі Голови Наглядової ради Компанії, ОСОБА_4 , який діє на підставі рішень Наглядової ради: Протокол від 06 листопада 2020 №1/2020, Протокол від 20 травня 2021 №17/2021, Статуту та розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 листопада 2020 №1383-р з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони уклали контракт № 6 від29 квітня 2022 року, відповідно до якого його обрали до складу Правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» рішенням Наглядової ради № 23/2022 від 28 квітня 2022 року з терміном дії контракту - на період воєнного стану в Україні та упродовж трьох місяців з дня припинення воєнного стану в Україні.

На підставі викладеного, суд не вбачає у правовідносинах, що виникли між сторонами порушення трудового права позивача, адже спірні правовідносини перш за все є корпоративними, оскільки ґрунтуються на повноваженнях щодо управління товариством.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ГК України, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, якає учасником (засновником, акціонером) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ч.1, 2 ст. 97 ЦК України).

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом захисту, визначеного ст. 13 Конституції України, зокрема, у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 99 ЦК України члени виконавчого органу господарського товариства можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов`язків.

Згідно статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Дана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у постанові № 510/456/17.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 р. № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 99 ЦК України роз`яснив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним. У зв`язку з цим «усунення» відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір є корпоративним та, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255, 353, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у цивільній справі № 755/6632/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення несвоєчасно виплачених при звільненні заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсаційних виплат - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 29.11.2022 року.

Суддя Н.О. Яровенко