Ухвала

07 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 459/2645/21

провадження № 61-9071св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2022 року у складі судді Грабовського В. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Ванівського О. М., Крайник Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про визнання договору припиненим, визнання незаконними та протиправними дії щодо нарахування заборгованості, визнання виконаним в повному обсязі зобов`язання щодо повернення заборгованості та зобов`язання анулювати заборгованість.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що у березні 2013 року вона відкрила картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», картку використовувала для побутових потреб. У 2016 році строк дії картки закінчився, з цього часу нею не користувалась, останню операцію було здійснено 26 червня 2014 року.

У лютому 2017 року банк звернувся до неї з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 13 134,69 грн., оскільки нею не повернуто 293,03 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду від 18 серпня 2017 року (справа № 459/1212/17) стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 1 280,04 грн., яка складається із: 293,03 грн - заборгованість за тілом кредиту, 346,99 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 640,02 грн - пеня.

На виконання вказаного рішення суду 24 травня 2018 року вона погасила вказану заборгованість, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

У подальшому їй зателефонував представник банку та повідомив, що на її картковому рахунку наявна заборгованість у розмірі 156 385,23 грн, однак їй потрібно повернути 5 622,02 грн.

На її звернення банком надано відповідь про те, що в рішенні Червоноградського міського суду від 18 серпня 2017 року відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за кредитним договором від 19 березня 2013 року.

Вказує, що рішення суду виконано, а тому жодних договірних відносин між нею та банком немає.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати договір банківського обслуговування № SAMDN9767 від 19 березня 2013 року укладений між нею та АТ КБ «ПриватБанк» припиненим у зв`язку з виконанням зобов`язань за цим договором; визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо нарахування заборгованості; визнати виконаним 24 травня 2018 року в повному обсязі зобов`язання щодо повернення АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором банківського обслуговування №SAMDN9767 від 19 березня 2013 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» анулювати заборгованість за договором банківського обслуговування № SAMDN9767 від 19 березня 2013 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє кредитного договору, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Позивачем не подано суду доказів строку дії кредитного договору, що відповідає строку дії картки, чим не доведено неправомірності дій банку щодо нарахування заборгованості за договором банківського обслуговування № SAMDN9767 від 19 березня 2013 року.

Позивачем не конкретизовано, з якого часу слід визнати припиненим кредитний договір, тому її посилання на положення статті 599 ЦК України є необґрунтованими.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 серпня 2017 року набрало законної сили 24 вересня 2017 року, а заборгованість позивачем погашено лише 24 травня 2018 року, що не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, зокрема, трьох процентів річних від можливо простроченої суми.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, може бути предметом доказування у спорі за позовом банку про стягнення з позичальника коштів.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішення місцевого суду оскаржено у апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Місцевим судом всебічно та повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, у судовому засіданні досліджено усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості та надано їм правильну оцінку.

При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд також вказав про те, що позивач просить визнати припиненим кредитний договір № SAMDN9767 від 19 березня 2013 року, однак ця вимога, в такому формулюванні (редакції), не може бути задоволена, оскільки такого способу захисту порушеного права як визнання припиненим кредитного договору нормами ЦК України не передбачено.

Встановивши, що положеннями ЦК України не передбачено такої підстави для припинення зобов`язання, як набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції врахував, що настання строку повернення заборгованості не тягне припинення зобов`язання, а такий спосіб захист прав та інтересів, як визнання договору припиненим, не передбачений статтею 16 ЦК України.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що місцевим та апеляційним судами повно і всебічно не з`ясовано обставини справи.

Вказуючи на неналежний спосіб захисту відносно однієї позовної вимоги, суд не здійснив висновків відносно інших позовних вимог.

Залишено по за увагою суду й те, що банк не мав права нараховувати заборгованість по кредиту після звернення до суду з питанням про стягнення заборгованості.

Рішення у справі було ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (статей 15, 16, 1048, 1050 ЦК України), викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 , від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16, від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18 та від 28 травня 2020 року у справі № 910/7164/19.

Провадження у суді касаційної інстанції

28 вересня 2022 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Підставою для відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання договору припиненим, визнання незаконними та протиправними дії щодо нарахування заборгованості, визнання виконаним в повному обсязі зобов`язання щодо повернення заборгованості та зобов`язання анулювати заборгованість, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська