У Х В А Л А

15.11.22 справа № 133/11/22

провадження № 2-о/133/1/22

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Пєтухової Н.О.

секретаря судового засідання Гавилюк О.Г.,

розглянувши в порядку окремого позовного провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Козятинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить суд: встановити факт неправильності запису про національність його батька, ОСОБА_2 , «українець» в актовому записі цивільного стану про народження ОСОБА_1 за №23 від 4 травня 1967 року, складеного Козятинською сільською радою Козятинського району Вінницької області та зобов`язати Козятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни у вказаний актовий запис, зокрема в графу «національність» батька ОСОБА_2 , - змінивши з «українець» на «поляк»; встановити факт неправильності запису про національність «українець» та по батькові « ОСОБА_3 » нареченого ОСОБА_2 в актовому записі цивільного стану про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 19 серпня 1964 року за №21, складеного Сіль ЗАЦС с. Козятин Вінницької області та зобов`язати Козятинський відділ реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни у вказаний актовий запис цивільного стану про шлюб, а саме в графі «Громадянин ОСОБА_2 » замінити по-батькові нареченого з " ОСОБА_3 " на « ОСОБА_5 », в графі національність нареченого ОСОБА_2 змінити з «українець» на «поляк».

Ухвалою від 26.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з повідомленням учасників справи, та справу призначено до судового розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явився; від заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає до закриття, виходячи з таких підстав.

Як зазначалося, в поданій заяві представник заявника просить встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт неправильності запису про національність його батька «українець», зазначивши «поляк» в актових записах про народження та про шлюб, та зобов`язати відповідні органи внести такі зміни у визначені документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України та за участю заявника і заінтересованої особи (частина 3, частина 4 статті 294 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України, особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 398/4017/18.

З аналізу вищенаведеного слідує, що вказана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, після відкриття провадження у справі судом встановлено, що заявником заявлено вимоги про встановлення юридичних фактів, які не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Козятинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту, що має юридичне значення - неправильності запису про національність.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 15.11.22