Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9483/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю., Щокань В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката Давигора С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, виділ майна в натурі, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права спільної часткової власності з виплатою компенсації, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в редакції від 16.06.2022р. з врахуванням висновків експертизи, яка прийнята судом 04.07.2022р.) до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, виділ майна в натурі, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права спільної часткової власності з виплатою компенсації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником 29/100 частин домоволодіння на підставі договору дарування частки в праві власності на житловий будинок за р. №1202 від 21.06.2016р. Належна йому на праві приватної власності частка 29/100 частин включає в себе: житловий будинок з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, а саме приміщення: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 літ. «А-І, а, а1, а2, а3, а4», погріб літ «Г» - 30%, водоколонка №1- 50%, огорожа № 2 - 100%, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із даними технічного паспорту належна позивачу частка в розмірі 29/100 складається з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 43,6 кв.м, житлового площею 16,2 кв.м. На плані будинку під літ.А-1 відображений будинок з кімнатами та допоміжними приміщеннями, а також предмет спору погріб, який розташований під належною йому кімнатою 2-5 в будинку та кімнатою відповідача 1-3. З плану будинку вбачається, що вхід до погребу у кожного із сторін, окремий у вигляді дерев`яної ляди.

За рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.06.2013р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (попередній власник) було встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , згідно якого виділено ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 195,5 кв.м, яка розташована в межах: від т.1 до т.2 по лінії розподілу житлового будинку; від т.2 до т.3 1,0, від т.3.до т.4 7,05 м; по ламаній т.4-4-т.5 по межі ділянки загального користування; від т.5 до т.6 10,95 м.; від т.6 до т.7 10,45 м; по ламаній т.7-т.12-т.13-т.1 по межі земельної ділянки.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.11.2018р. ОСОБА_1 являюся власником земельної ділянки, площею 0,0196 га, кадастровий номер 0:01:015:0027 на підставі рішення про передачу земельної ділянки у власність серії та номер 2-3528, виданого 18.10.2018р. Черкаською міської радою. Належна йому частка становить 1.

Позивач вказує, що з березня 2017р. між сторонами, як співвласниками, розпочалися суперечки щодо порядку користування належними їм частинами в домоволодінні, питання постало в тому, що належна йому частина житлового будинку потребувала капітального ремонту, житлові умови бажали бути кращими, а тому оскільки він вирішив привести у належний стан своє майно, відповідач почала чинити йому перешкоди у доступі до належної йому частки в будинку, не давала можливості укріпити підлогу в кімнаті, зробити нормальні умови для проживання.

З травня 2017р. сторони неодноразово були учасниками судових справ щодо встановлення порядку користування приміщеннями та усунення перешкод у користуванні майном. За судовими рішенням обом відмовлено в позовах, що призвело до повернення стану спільної часткової власності у попередній стан. Спільне володіння і користування даним житловим будинком з надвірними спорудами, що є об`єктом спільної часткової власності не можливе. Позивач вказує, що має наміри на власний розсуд розпоряджатися часткою будинку та надвірних споруд, мати окрему адресу.

24 вересня 2019р. відповідач на власний розсуд залила фундамент для побудови стіни у погребі під літ. «Г», який є спільною частковою власністю без згоди позивача, таким чином, - спричинила звуження, як вказує позивач, прав, як власника частини будинку та земельної ділянки, про що свідчить фототаблиця стану погребу станом на 24.11.2019р. Спірне питання не вирішено між ними, і вважати, що відповідач повністю користується даним приміщенням не можна, оскільки стан є занедбаним, продукти харчування не зберігаються.

Крім того, позивач вказує, що належне сторонам домоволодіння АДРЕСА_1 складається із житлового будинку під літ. А-1 та прибудов під літ. а, а1, а2, а3, а4 та надвірних споруд вбиральні літ. Б, Д, погребу літ. Г, гаражу літ.В, водоколонки №1,9 та огорожі №2,3,4,5,6,7,8. За планом будинок поділений фактично на 2 окремі квартири, а саме, - квартира АДРЕСА_3 складається з: приміщення веранди 1-1, кухні 1-2, кімнати 1-3,1-4,1-5,1-6, а всього загальна площа 60,5кв.м, житлова 42,2 кв.м (квартира відповідача); та квартири АДРЕСА_4 , яка складається з: приміщення коридору 2-1, санвузла 2-2, кімнати 2-3, коридору 2-4, коридору 2-5, разом 43,6 кв.м, житлова площа 16,2 кв.м (належна квартира позивача). Всього загальна площа будинку 104,1 кв.м, житлова площа 58,4 кв.м. Позивачу за даною адресою належать наступні надвірні споруди 30% погребу під літ. Г, вбиральня під літ. Б, водоколонка №9 та огорожа №2,3,5,8, відповідачу належать 70% погрібу під літ. Г, вбиральня під літ. Д, гараж під літ. В, водоколонка №1, огорожа №4,6,7.

Для виділу частки із спільного нерухомого майна є технічна можливість. Належна позивачу частка 29/100 частин, яку він бажає виділити, фактично є окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому, частка ОСОБА_2 71/100, яка залишається у іншого відповідача, також є окремим об`єктом нерухомого майна, у розумінні ст. 181 ЦК України.

Так звана технічна можливість виділу належної позивачу частки та залишення іншої частки у власності відповідача існує, про це свідчить технічний паспорт та фактичне користування майном. Вважає, що такий виділ згідно технічного паспорту та фактичного користування спільним майном є необхідним з урахуванням спірних ситуацій з відповідачем.

Також у позові зазначено, що належні позивачу 29/100 частин будинку та фактично перебуваючи у користуванні надвірні споруди, перебувають на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці, площею 0,0196 га, в тому числі розташування приміщення погрібу, яке є простором під належною йому приватизованою земельною ділянкою. Відповідач має у власності окрему земельну ділянку, яка також проходить по частині розділу житлового будинку із розташованими на ній надвірними спорудами.

Підставою для звернення до суду з позовними вимогами про припинення частки в спільній частковій власності зумовлено, як вказує позивач, саме неможливістю спільного користування однією із допоміжних приміщень, а саме погребом під літ. Г, який розташований не зовні домоволодіння, а під будинком. Приміщення погребу, який схематично розташований в технічному паспорті, побудований під житловим будинком. Загальна площа погребу становить 10,2 кв.м та розташований під прибудовою «а2», «а», має два окремі входи з різних кімнат будинку, а саме з належної йому кімнати 2-5 та кімнати 1-3 ОСОБА_2 . У відсотковому відношенні площа погребу має розташування таким чином, що під його кімнатою розташовано 60% від загальної площі, а під кімнатою відповідача - 40% від загальної площі.

Судовим експертом Оніщенко Н.С. було запропоновано 2 варіанти поділ погребу між співвласниками, а саме з урахуванням ідеальних часток та з можливістю відходу від ідеальних часток в будинку. Питання про можливість відходу від ідеальних часток в житловому будинку можливе зі сплатою грошової компенсації, враховуючи відсоток зносу погребу.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 17 травня 2018р. встановлені наступні обставини, які сторонами визнані та не оспорюються, а саме вказано: «Наявність права спільної часткової власності в будинку, без поділу його в натурі, або встановлення в ньому порядку користування, передбачає право кожного учасника такої власності, на користування будь-якою частиною будинку, до того ж з якого передбачений вхід до спірного погреба, а відтак позов про встановлення порядку користування погребом є передчасним.». Тобто, позовні вимоги про встановлення порядку користування погребом можливо б були б задоволені, якби сторони звернулися саме з позовом про поділ майна, що перебуває в спільній частковій власності та подальший порядок користування спільним майном.

Оскільки 60% приміщення погребу розташоване під прибудовою а), яка належить позивачу на праві приватної власності, вважає, що відповідна частина може бути залишена у його власності і надалі, а частка ОСОБА_2 в розмірі 3/10 частин від належної їй частки та загальної площі погребу не завдасть істотної шкоди її інтересам, як співвласника нерухомого майна та членам її сім`ї.

Обґрунтування припинення 3/10 частки в спільній частковій власності приміщення погребу зведено до того, що фактичний розподіл земельних ділянок, належних їм із відповідачем, проходить по межі кімнат 2-5 та 1-3 в житловому будинку, відповідна уявна лінія розподілу поширюється і на приміщення погребу, яке є невід`ємною частиною будинку. Припинення частки відповідача не порушить її звичайний побут та можливість користування майном, при цьому дозволить, як вважає позивач, вирішити спір з урахуванням норм закону.

Припинена частка в майні ОСОБА_2 буде незначною та становитиме ту частину приміщення, яка розташована в просторі належної позивачу земельної ділянки, подальше спільне користування майном неможливе через відсутність порозумінь та домовленості, припинення частки не вплине істотно на право власності відповідача в спільній частковій власності. Позивач вказує, що не заперечує проти стягнення з нього грошової компенсації на користь ОСОБА_2 за припинену частку в розмірі 3/10 частин від загальної площі погребу. Припинення частки є можливий саме з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась є найбільш доцільним при існуванні спору про порядок користування приміщенням погребу для технічного обслуговування кімнати 2-5 в прибудові «а», яка належить позивачу на праві приватної власності, що знаходиться на його приватній земельній ділянці. Внаслідок припинення частки у відповідача право власності позивача підлягає державній реєстрації та набуття ним відповідної частки у приватну власність.

На підставі викладеного та посилаючись на норми ст. 41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 316, 317, 319, 322, 328, 358, 365, 367, 373 ЦК України, ст.ст. 79-1, 81, 120 ЗК України, позивач просить суд, - провести реальний поділ житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , а саме: виділити в натурі та визнати право власності за ОСОБА_1 на приміщення квартири АДРЕСА_4 в житловому будинку літ. «А-І» прибудовами а, а1, а4 коридор 2-1 100%, санвузол 2-2 100%, кімнату 2-3 100%, коридор 2-4 100%,коридор 2-5 100%, погріб літ. «Г» - 60 %, огорожа «№2»-100%, огорожа «№3»-100%, огорожа «№5»-100%, огорожа «№8» -100%, вбиральню під літ. «Б» -100%, водоколонка №9 100 %, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,0196 га кадастровий номер :01:015:0027, припинивши для нього право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами за вказаною адресою; виділити в натурі та визнати право власності за ОСОБА_2 на приміщення квартири АДРЕСА_3 в житловому будинку літ. «А-І» прибудовами а2, а3, а саме веранда 1-1 100%, кухня 1-2 100%, кімната 1-3 100%, кімната 1-4 100%, кімната 1-5 100%, кімната 1-6 100%, погріб літ. «Г» - 40 %, огорожа «№4»-100%, огорожа «№7»-100%, огорожа «№6»-100%, вбиральню під літ. «Д» -100% , водоколонка №1 100 %, гараж під літ.В 100%, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,0478 га кадастровий номер :01:015:0025, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами за вказаною; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 3/10 частки на приміщення погребу під літ. «Г» по АДРЕСА_1 та виплатити ОСОБА_2 вартість 3/10 частини приміщення погребу під літ. «Г», внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду в сумі 8 313 (вісім тисяч триста тринадцять) гривень, згідно квитанції №* НОМЕР_1 від 16.06.2022 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10 частин погребу під літ. «Г» за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02.01.2020р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.04.2020р. призначено по справі судову оціночно-будівельну експертизу та зупинене провадження по справі.

Ухвалою суду від 20.10.2020р. поновлене провадження та призначено справу до розгляду справи у підготовчому провадженні щодо розгляду клопотання експерта.

Ухвалою суду від 22.10.2020р. зупинене провадження по справі та направлено справу для проведення відповідної експертизи.

Ухвалою суду від 14.12.202р. поновлене провадження та призначено справу до розгляду справи у підготовчому провадженні.

Ухвалою суду від 31.01.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить частково задовольнити позовні вимоги. Зазначено, що відсутні підстави для припинення її права власності на 3/100 частин у власності на погріб, оскільки її частка більша і складає 70%, а позивача лише 30%; погріб є подільною річчю і його поділити є технічна можливість, що встановлено висновком експерта від 19.12.2017р.; спільне користування і володіння погребом не є можливим, оскільки позивач вчиняє протиправні дії; земельна ділянка під погребом повинна була залишитися у спільному користуванні співвласників, а вона приватизована позивачем; отримуючи у дар нерухоме майно, позивач повинен був оглянути його, в т.ч. і врахувати наявність у попереднього власника 30% погребу; позивач не вказав, хто буде проводити переобладнання погребу, а саме встановлення перегородки для влаштування двох окремих погребів для кожної із сторін. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині виділу в натурі та визнання права власності за ОСОБА_1 на приміщення літ. «А-І» прибудовами а, а1, а4 коридор 2-1 100%, санвузол 2-2 100%, кімнату 2-3 100%, коридор 2-4 100%, коридор 2-5 100%, погріб літ. «Г» - 30 %, огорожа «№2»-100%, огорожа «№3»-100%, огорожа «№5»-100%, огорожа «№8» - 100%, вбиральню під літ. «Б» -100% , водоколонка №9 100 % у вказаному будинковолодінні, припинивши ОСОБА_1 право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами; виділити в натурі та визнати право власності за ОСОБА_2 в літ. «А-І» прибудовами а2, а3, а саме веранда 1-1 100%, кухня 1-2 100%, кімната 1-3 100%, кімната 1-4 100%, кімната 1-5 100%, кімната 1-6 100%, погріб літ. «Г» - 70 %, огорожа «№4»-100%, огорожа «№7»-100%, огорожа «№6»-100%, вбиральню під літ. «Д» -100%, водоколонка №1 100 %, гараж під літ. В 100% в домоволодінні, припинивши ОСОБА_2 право спільної часткової власності на житловий будинок за вказаною адресою.

Позивачем подано відповідь на відзив, за яким просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Крім того, надано орієнтовний розрахунок понесених позивачем судових витрат: судовий збір 1753грн. 20коп., витрати на правничу допомогу адвоката 6000грн., витрати на експертизу 6000грн.

Відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, просить позовні вимоги задовольнити частково, враховуючи доводи відзиву.

В судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги в редакції від 16.06.2022р. Зазначили, що сторони не можуть самостійно врегулювати спірні питання щодо користування погребом та приміщеннями. Позивач згодне сплатити відповідачу компенсацію, враховуючи, що певна їх сума внесена на депозитний рахунок суду. Також згоден провести ремонтні роботи по укріпленню суміжної стіни. Вважає, що задоволенням позовних вимог не будуть порушені права відповідача та членів її сім`ї. Просили вирішити питання про розподіл судових витрат (судовий збір, витрати за експертизу та правову допомогу).

В судове засідання відповідач та її представник не з`явились, будучи неодноразово повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенні за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 є власником 29/100 частин домоволодіння на підставі договору дарування частки в праві власності на житловий будинок, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. за №1202 від 21.06.2016р. Належна йому на праві приватної власності частка 29/100 частин включає в себе: житловий будинок з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд, а саме приміщення: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 літ. «А-І, а, а1, а2, а3, а4», погріб літ «Г» - 30%, водоколонка №1- 50%, огорожа № 2 - 100%, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за вказаною адресою ОСОБА_1 зареєстрований і фактично проживає, про що свідчать дані його паспорту серія НОМЕР_2 .

Дані обставини підтверджуються такою інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.06.2016р. №61850099.

Згідно із даними технічного паспорту, виданого КП «ЧООБТІ» 21.11.2016р., належна позивачу частка в розмірі 29/100 складається з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 43,6 кв.м, житлового площею 16,2кв.м. На плані будинку під літ. А-1 відображений будинок з кімнатами та допоміжними приміщеннями, а також предмет спору погріб літ. Г, який розташований під належною йому кімнатою 2-5 в будинку та кімнатою відповідача 1-3. З плану будинку вбачається, що вхід до погребу у кожного із сторін, окремий у вигляді дерев`яної ляди.

За рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.06.2013р. (справа №2314/7043/12) між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (попередній власник) було встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , згідно якого виділено ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 195,5кв.м, яка розташована в межах: від т.1 до т.2 по лінії розподілу житлового будинку; від т.2 до т.3 1,0, від т.3.до т.4 7,05 м; по ламаній т.4-4-т.5 по межі ділянки загального користування; від т.5 до т.6 10,95 м.; від т.6 до т.7 10,45 м; по ламаній т.7-т.12-т.13-т.1 по межі земельної ділянки.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.11.2018р. №143788500 ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, площею 0,0196 га, кадастровий номер 0:01:015:0027 на підставі рішення про передачу земельної ділянки у власність серії та номер 2-3528, виданого 18.10.2018р. Черкаською міської радою. Належна йому частка становить 1.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу 09.11.2011р. за №11582, є власником 71/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за АДРЕСА_1 . Будинок з прибудовами літ. А-1, а,а,а2,а3,а4, загальною площею 103,4кв.м, житловою 57,8кв.м, господарські будівлі: вбиральня Б, погріб Г, гараж В, огорожа №2-6, водоколонка №1, вбиральня Д. У договорі зазначено, що земельна ділянка, площею 661,0кв.м, на якій знаходиться частина житлового будинку, не приватизована, кадастровий номер земельної ділянки :01:015:0024.

Також дані обставини підтверджуються даними витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «ЧООБТІ» 10.11.2011р.

Слід також зазначити, що ОСОБА_2 зареєстрована і фактично проживає за вказаною адресою, що підтверджується даними довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання 27.02.2020р.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №6/75 від 07.12.2021р., ринкова вартість погребу літ. «Г», розташованого під житловим будинком АДРЕСА_1 , з урахуванням фізичного зносу складає 27710грн.; вартість 3/10 частин ринкової вартості погребу літ. «Г», з урахуванням фізичного зносу складає 8313грн.

При цьому, у висновку експерта зазначено, що площа погребу складає 13кв.м, є допоміжною будівлею, тобто є нерухомим майном, що призначене для обслуговування основної будівлі та пов`язане з нею спільним призначенням, і, як правило, не буває самостійним об`єктом продажу на ринку, отже вартість погребу літ. «Г» може бути визначена від ринкової вартості домоволодіння при проведенні певних оціночних процедур.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №16/17-БТ від 19.12.2017р., запропонований варіант з відхиленням від ідеальних часток співвласників у домоволодінні ОСОБА_2 71/100, ОСОБА_1 29/100 частин (погріб літ. «Г» - 30%). При запропонованому варіанті визначена залишкова вартість заміщення погребу літ. «Г», яка складає 7363грн. Для ОСОБА_2 запропонована частина погребу менше від ідеальної частки на: зменшення по площі складає 3кв.м (замість 71,1кв.м), запропоновано 4,1кв.м); в процентному відношенні зменшення складає 30%: в одиницях вартості зменшення складає 2194грн. Для ОСОБА_1 запропонована частина погребу літ. «Г» збільшена від ідеальної частки на: збільшення по площі складає 3кв.м (замість 3,1кв.м, запропоновано 6,1кв.м); в процентному відношенні збільшення складає на 30%: в одиницях вартості збільшення складає 2194грн. При цьому варіанті поділу погребу ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_2 компенсацію в сумі 2194грн. При такому варіанті поділу погребу необхідно укріпити у погребі нижню частину суміжної стіни між приміщеннями 1-3 (житлова кімната) та приміщенням 2-5 коридор, побудувавши підпірну стінку, при цьому зменшиться навантаження на фундамент прибудов «а», «а2». Запропонований поділ погребу з відхиленням від ідеальних часток співвласників у домоволодінні відповідає рішенню Придніпровського райсуду м. Черкаси від 01.06.2013р., де визначений порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Межа земельної ділянки по рішенню суду проходить по лінії розподілу прибудов «а», «а2» (по суміжній стіні між прибудовою «а2», приміщення 1-3, житлова кімната та прибудовою «а», приміщення 2-5, коридор). При запропонованому варіанті поділу з відхиленням від ідеальних часток співвласників у домоволодіння ОСОБА_1 має змогу повністю провести капітальний ремонт (заміна) зовнішньої стіни, фундаменту прибудови «а», так як прибудова «а» являється власністю ОСОБА_1 і до зовнішньої стіни мається достатній доступ, і вбачається можливим провести капітальний ремонт запропонованої частини погребу літ. «Г».

Слід зазначити, що висновки експертиз відповідають вимогам ст.102ЦПК України.

Відповідно до квитанції від 16.06.2022р. ОСОБА_1 внесені на депозитний рахунок суду грошові кошти в умі 8313грн. 00коп., як компенсація за припинення частки.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК).

Відповідно до ч.ч.1-7 ст. 319 ЦК, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав . Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1,2 ст.321 ЦК).

Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати (ч.ч.1,2 ст. 325 ЦК).

Як передбачено ст. 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 355 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За нормами ст. 358 ЦК, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Як передбачено ч.ч.1-3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ст. 365 ЦК).

Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380ЦК). Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ст.382 ч.1 ЦК). Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 186 ЦК).

Виділ майна означає виокремлення певної частки майна із загальної маси спільного майна співвласників та збереження в частці, що залишилася, права спільної власності двох або більше осіб. Тобто режим спільної спільності щодо всього майна зберігається, крім окремої речі, що виділяється.

Як зазначалось, за змістом ст. 364 ЦК, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Отже, при цьому припиняється право спільної часткової власності щодо виділеної особи. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

За аналізом змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України, виділ часток будинку, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожним із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тобто визначальним для виділу частки з житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці у ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у параві власності на будинок (постанова ВСУ від 03.04.2013р. у справі №6-12цс13).

Крім того, як зазначено у висновках ВСУ (постанова від 15.05.2013р. справа №6-37цс13, постанова від 16.01.2012р. справа №6-81цс11, постанова від 02.06.2014р. справа №6-68цс14), суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до положень ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент набуття позивачем права власності) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Отже, за результатами розгляду справи, враховуючи позицію кожної сторони та висновки експертиз, суд вважає, що ОСОБА_1 не зміг реалізувати свого права на виділ в натурі нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності в позасудовому порядку, а тому доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту обраним ним способом захисту.

Слід зазначити, що під час розгляду справи 28.04.2020р. (ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання) було задоволене клопотання сторони відповідача про допит свідка ОСОБА_4 . Між тим, незважаючи на те, що свідок неодноразово був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення йому судових повісток, - він в судові засідання не з`явився, не повідомивши про поважність причин неявки. Судом вживались всі заходи щодо виклику свідка до суду, але сторона відповідача не забезпечила його явку, - тому суд ухвалив про розгляд справи за наявними у справі доказами, враховуючи норми ч.10 ст. 84 ЦПК України.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, тобто: провести реальний поділ житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , а саме,

- виділивши в натурі та визнавши право власності за ОСОБА_1 на приміщення квартири АДРЕСА_4 в житловому будинку літ. «А-І» з прибудовами а, а1, а4, коридор 2-1 100%, санвузол 2-2 100%, кімнату 2-3 100%, коридор 2-4 100%, коридор 2-5 100%, погріб літ. «Г» - 60 %, огорожу «№2» - 100%, огорожу «№3» - 100%, огорожу «№5» - 100%, огорожу «№8» - 100%, вбиральню під літ.«Б» -100% , водоколонку №9 100 %, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,0196 га кадастровий номер :01:015:0027, а також припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- виділивши в натурі та визнавши право власності за ОСОБА_2 на приміщення квартири АДРЕСА_3 в житловому будинку літ. «А-І» з прибудовами а2, а3, веранду 1-1 100%, кухню 1-2 100%, кімнату 1-3 100%, кімнату 1-4 100%, кімнату 1-5 100%, кімнату 1-6 100%, погріб літ. «Г» - 40 %, огорожу «№4» - 100%, огорожу «№7» - 100%, огорожу «№6» - 100%, вбиральню під літ. «Д» -100% , водоколонку №1 100 %, гараж під літ. В 100%, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,0478 га кадастровий номер :01:015:0025, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 з виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 8313грн. 00коп. (знаходяться на депозитному рахунку суду відповідно до квитанції ПН6083643 від 16.06.2022р.) за 3/10 частки, тобто 30% погребу під літ. «Г».

При цьому, судом враховані встановлені під час розгляду справи обставини про те, що між сторонами дійсно існує спір щодо володіння та користування нерухомим майном, яке перебуває у їхній спільній частковій власності; сторони мають окремі входи до погребу; частина погребу відповідача знаходиться під приміщенням, яке належить позивачу і саме це приміщення будинку знаходиться на земельній ділянці, яка на праві власності належить саме позивачу; враховуючи висновки експертиз, - виділ нерухомого майна можливий і фактично сторони дійшли згоди щодо виділу в натурі та визнання за кожним з них права власності на відповідне нерухоме майно. Спір стосується лише об`єкту у нерухомому майніпогребу. На думку суду, враховуючи загальну площу погребу, зменшення площі погребу на 30% та припинення права власності на цю частку у майні відповідача не завдасть істотної шкоди її майновим інтересам, як співвласнику нерухомого майна, оскільки вона отримає грошову компенсацію від позивача. Крім того, суд враховує, що ця частка є незначною. Вказана частина погребу може бути виділена в натурі та на неї може бути визнане право власності за позивачем з виплатою останнім відповідачу грошової компенсації у відповідному розмірі, який визначений висновком експерта. Також під час розгляду справи позивач погодився з висновками експерта від 19.12.2017р. про необхідність проведення ремонтних робіт у погребі, як умови щодо здійснення поділу (виділу) у натурі нерухомого майна. Крім того, припинення права спільної часткової власності можливе з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Що стосується позовних вимог, викладених у п.2 прохальної частини уточненого позову в редакції від 16.06.2022р., тобто про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на 3/10 частки приміщення погребу літ. «Г», то у цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, оскільки ці 3/10 частки приміщення погребу на даний час належать на праві власності ОСОБА_2 (всього 70% погребу), а не перебувають у спільній частковій власності співвласників нерухомого майна.

Слід зазначити, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов та запереченнях, спростовуються дослідженими доказами по справі та не грунтуються на нормах законодавства.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1753грн. 20коп. (квитанція від 03.12.2019р.), сплачений при подачі позову до суду; витрати за проведення експертизи у розмірі 3164грн. 40коп. (квитанція від 04.09.2020р., рахунок №89 від 31.08.2020р., висновок експертизи від 07.12.2021р. №6/75).

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000грн., що підтверджується розрахунком суми судових витрат від 03.03.2020р., договором про надання правової допомоги від 03.12.2019р., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю адвокату Давигора С.А. від 05.01.2015р., прибутковими касовими ордерами від 03.12.2019р. про сплату ОСОБА_1 адвокату Давигора С.А. коштів в розмірі 1500грн. та від 03.03.2020р. про сплату коштів адвокату Давигора С.А. в розмірі 500грн., ордером серія ЧК №169212 від 28.04.2020р. При цьому, у розрахунку зазначені роботи (послуги), які були надані адвокатом позивачу на виконання договору від 03.12.2019р. (складання позовної заяви, опрацювання доказів, складання відповіді на відзив відповідача, участь в судових засіданнях).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При цьому, слід зазначити, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 2000грн. є доведеним позивачем, розмірним, враховуючи складність справи, види послуг (робота), які були надані адвокатом. Крім того, суд враховує і той факт, що розмір витрат є справедливим, не завищеним і відповідач не навів жодних обставин щодо заперечень проти розміру таких судових витрат. Підстав для зменшення розміру таких витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Провести реальний поділ житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , а саме,

- виділивши в натурі та визнавши право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на приміщення квартири АДРЕСА_4 в житловому будинку літ. «А-І» з прибудовами а, а1, а4, коридор 2-1 100%, санвузол 2-2 100%, кімнату 2-3 100%, коридор 2-4 100%, коридор 2-5 100%, погріб літ. «Г» - 60 %, огорожу «№2» - 100%, огорожу «№3» - 100%, огорожу «№5» - 100%, огорожу «№8» - 100%, вбиральню під літ.«Б» -100% , водоколонку №9 100 %, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,0196 га кадастровий номер :01:015:0027, а також припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- виділивши в натурі та визнатвш право власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на приміщення квартири АДРЕСА_3 в житловому будинку літ. «А-І» з прибудовами а2, а3, веранду 1-1 100%, кухню 1-2 100%, кімнату 1-3 100%, кімнату 1-4 100%, кімнату 1-5 100%, кімнату 1-6 100%, погріб літ. «Г» - 40 %, огорожу «№4» - 100%, огорожу «№7» - 100%, огорожу «№6» - 100%, вбиральню під літ. «Д» -100% , водоколонку №1 100 %, гараж під літ. В 100%, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,0478 га кадастровий номер :01:015:0025, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 з виплатою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошової компенсації у розмірі 8313грн. 00коп. (знаходяться на депозитному рахунку суду відповідно до квитанції ПН6083643 від 16.06.2022р.) за 3/10 частки, тобто 30% погрібу під літ. «Г».

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати: судовий збір 1753грн. 20коп., витрати за проведення експертизи 3164грн. 40коп., витрати на правничу допомогу адвоката 2000грн., а всього 6917грн. 60коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 14.11.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька