Справа № 128/2500/22
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Шикун Я.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з викликом заінтересованої особи Вінницької міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була громадянка України та весь час проживала в АДРЕСА_1 . Вказує, що ОСОБА_2 є її рідною тіткою, яка не мала дітей та не перебувала у шлюбі, однак наприкінці 2011 року, тітка якій вже було 91 рік, попросила заявницю допомогати їй по господарству, оскільки вона самостійно не мала змоги та здоров`я доглядати господарство та надавати собі належну допомогу, та запропонувала переїхати проживати до неї. Так починаючи з 01.01.2012 року заявниця переїхала проживати до своє тітки, ОСОБА_2 в її будинок АДРЕСА_1 . Також вказує, що її тітка, ОСОБА_2 за життя неодноразово повідомляла, що у неї в місті Санкт-Петербург, Російської Федерації проживає її подруга дитинства - ОСОБА_3 , яку вона хотіла б ще провідати за життя, оскільки вже перебувала у похилому віці Так у вересні 2017 року тітка - ОСОБА_2 попередньо домовившись із своєю подругою ОСОБА_3 з м. Санкт-Петербург про їхню зустріч та її приїзд, попросила заявницю супроводити її до Російської Федерації, оскільки їй самій буде важко подорожувати враховуючи похилий вік. Пояснює, що 25.09.2017 року вони разом вирушили у подорож до м. Санкт-Петербург на потязі сполученням Одеса - Санкт-Петербург. 27.09.2017 року вони прибули у м. Санкт-Петербург, та попрямували до місця проживання подруги ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 . Подруга дитинства тітки ОСОБА_3 проживала на 2 поверсі 4-х поверхового будинку в квартирі АДРЕСА_3 . В подальшому заявниця та її тітка ОСОБА_2 побули в гостях у подруги ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , і в ніч з 02 на ІНФОРМАЦІЯ_3 тітка ОСОБА_2 померла. Оскільки тітка ОСОБА_2 інших родичів не мала, а перевезення тіла для поховання на Україну було досить дороговартісним, заявниця вирішила здійснити поховання своєї тітки в місті Санкт-Петербург, в підтвердження наведеного їй було видано свідоцтво про смерть. Поховавши тітку Російській Федерації заявниця повернулась додому на Україну.

У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №049710 від 28.02.2002 року померлій ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 1,82га., яка розташована на території Стадницької сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до довідки Стадницького старостинського округу №347 від 31.12.2021 року ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала АДРЕСА_1 . У відповідності до акту жителів села Стадниці від 11.02.2022 року, свідки підтвердили факт того, що ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 в одному будинку зі своєю тіткою ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) починаючи з 01.01.2012 року по 31.12.2021року.

Оскільки заявниця проживала разом із своєю тіткою станом на день смерті, то остання вважала, що прийняла спадщину автоматично у відповідності до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України. З метою оформлення спадщини та керуючись ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки, оскільки вважала, що є особою яка прийняла спадщину. Однак 14.02.2022 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої приватний нотаріус Терещенко В.В відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки, - ОСОБА_2 . Вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду із даною заявою, в якій заявник просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини.

В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Шиманський В.М., подав суду заяву, згідно якої вимоги заяви підтримують в повному обсязі, просять вимоги заяви задоволити та винести рішення по справі, змін та доповнень не мають.

Заінтересована особа, представник Вінницької МР в особі Сторчак Т.В. просить справу розглянути у їх відсутність, при вирішенні заяви покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була громадянка України та весь час проживала в АДРЕСА_1 .

Починаючи з 01.01.2012 року ОСОБА_1 переїхала проживати до своєї тітки, ОСОБА_2 в її будинок АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується довідкою Стадницького старостинського округу №198 від 18.02.2022 року, відповідно до якої, я - ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та вела спільне господарство із тіткою ОСОБА_2 з 01.01.2012 року по день її смерті, - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний факт ніким оспорений не був.

Оскільки тітка ОСОБА_2 інших родичів не мала, а перевезення тіла для поховання на Україну було досить дороговартісним, ОСОБА_1 вирішила здійснити поховання своєї тітки в місті Санкт-Петербург, в підтвердження наведеного їй було видано свідоцтво про смерть, яке було видано цього ж дня.

У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №049710 від 28.02.2002 року померлій ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 1,82га., яка розташована на території Стадницької сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до довідки Стадницького старостинського округу №347 від 31.12.2021 року ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала АДРЕСА_1 .

У відповідності до акту жителів села Стадниці від 11.02.2022 року, свідки підтвердили факт того, що ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 в одному будинку зі своєю тіткою ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) починаючи з 01.01.2012 року по 31.12.2021року. 14.02.2022 року ОСОБА_1 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої приватний нотаріус Терещенко В.В відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки, - ОСОБА_2 , вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Дані правовідносини регулюються наступними нормативно-правовими положеннями.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Із роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також слід зазначити, що у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи».

За змістом ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_2 , а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації його прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)».

Таким чином, встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога його законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу першому реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останньої у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 11,12, 13,18, 247, 315, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_2 , а саме на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.11.2022.

Суддя І.А. Ганкіна