Справа № 463/4880/13 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/2101/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 23 000 доларів США та 3000 євро, що становить 215720 грн.

З метою забезпечення позову просив накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 .

Оскаржуваною ухвалою заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Зазначає, що ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у даній справі, має право оскаржити ухвалу Личаківського районного суду м. Львова 17 жовтня 2013 року про забезпечення позову, оскільки такою вирішено питання про його права та законні інтереси як іпотекодержателя та правонаступника первісного іпотекодержателя нерухомого майна, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою. На час постановлення оскаржуваної ухвали власником будинку АДРЕСА_1 був його син - відповідач ОСОБА_4 . Накладаючи арешт на будинок АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не врахував, що у зв`язку з посвідченням іпотечного договору від 31.05.2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 , зазначений будинок був переданий в іпотеку банку та приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження такого. 23 лютого 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 31.05.2012 року, а 13 березня 2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права за зазначеним вище іпотечним договором. При цьому, приватним нотаріусом здійснено державну реєстрацію прав за цим договором, а саме Іпотекодержателем будинку АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_1 . Таким чином, 13 березня 2018 року ОСОБА_1 набув статусу Іпотекодержателя предмета iпотеки - будинку АДРЕСА_1 , та правонаступника первісного іпотекодержателя цього майна - АТ «Дельта Банк». Оскільки на даний час ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , право власностi на який ним набуто шляхом звернення стягнення на нього в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку» у позасудовому порядку (ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»), арешт, який накладено оскаржуваною ухвалою у забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , порушує його права власника та перешкоджає йому володіти та розпоряджатися належним йому на праві приватної власності майном.

З огляду на положення ч. 1 ст. 158 ЦПК України, вiдповiдно до якого тільки учасники справи можуть заявляти клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вважає, що ОСОБА_4 лише шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову може захистити своє право власності та припинити чинність необґрунтованого арешту.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав, з підстав наведених у ній, просив скаргу задоволити, ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 23000 доларів США та 3000 євро, що становить 215720 грн. Одночасно з пред`явленим позовом ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2011 року належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арештуна будинок АДРЕСА_1 , який на той час належав на праві власності відповідачу ОСОБА_4 , що підтверджувалося свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.06.2011року, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду у даній справі.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки оскаржувана ухвала на день її постановлення повністю відповідала нормам матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що відповідно до положень ст.367 ЦПК України (межі розгляду справи судом апеляційної інстанції) в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2013 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра