Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8221/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Щокань В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернувся у Придніпровський районний суд м.Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» покладений обов`язок забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює постачання теплової енергії на будинок за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Інформація щодо встановлених тарифів є загальновідомою, розміщена на офіційних веб-порталах КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Однак, споживачі оплати за надані послуги не здійснюють. Дії відповідачів спричинюють шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом, і впливають на якість наданих послуг.

Станом на 01.10.2021 борг відповідачів перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 52943 грн. 93 коп. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились.

Як зазначено, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2016 по справі № 2н-711-473-16, з боржника було стягнуто заборгованість у розмірі 7628 грн. 99 коп.

Крім того, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого, індексу інфляції за весь час прострочення., а також три проценти річних від простроченої, суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, станом на 01.10.2021 інфляційна складова боргу становить 236 грн. 98 коп., а 3% річних становлять 84 грн. 39 коп.

Тож, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість, яка виникла станом на 01.10.2021, у сумі 53265 грн. 30 коп., у тому числі: 236 грн. 98 коп. інфляційних збитків та 84 грн. 39 коп. 3% річних, а також стягнути сплачений судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 11.02.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

30.03.2022 відповідачем ОСОБА_1 поданий відзив на позовну заяву. Так, він не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки позовні вимоги позивача у сумі 53265,30 грн. не підлягають до задоволенню у зв`язку із спливом позовної давності. Таким чином, просить повністю відмовити в задоволенні позову.

06.04.2022 представником позивача за довіреністю ОСОБА_3 подана відповідь на відзив. Вважає, що вимоги, наведені у відзові на позовну заяву, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Звертає увагу суду на те, що відповідач вчинив дії, які переривають строк позовної давності та свідчать про визнання ним боргу, який є предметом спору. Прикладом таких дій є: у березні 2017 року, у рахунок погашення заборгованості відповідачем було сплачено 400 грн.; у грудні 2018 року, у рахунок погашення заборгованості відповідачем було сплачено 600 грн.; у травні 2019 року, у рахунок погашення заборгованості відповідачем було сплачено 200 грн.; у травні 2020 року, у рахунок погашення заборгованості відповідачем було сплачено 700 грн.; у квітні 2021 року, у рахунок погашення заборгованості відповідачем було сплачено 627 грн. Таким чином, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Разом з тим, 11.10.2022 до суду надійшла письмова заява представника позивача за довіреністю ОСОБА_3 , про залишення позовних вимог, у частині стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , без розгляду.

Ухвалою суду від 03.11.2022 позовну заяву Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, - у частині позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залишено без розгляду.

У судове засідання представник позивача за довіреністю - Зима Д.О. не з`явився, хоча судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи, надавши до суду письмову заяву від 10.10.2022 про розгляд справи без його участі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. 02.11.2022 на адресу суду надійшла чергова письмова заява від 28.10.2022 про відкладення розгляду справи на іншу дату, після закінчення воєнного стану.

Між тим, враховуючи ту обставину, що на території Черкаської області, зокрема і у місті Черкаси, не ведуться активні бойові дії, Придніпровський районний суд м. Черкаси не припинив свою роботу, а тому судом визнано неповажними причини неодноразової неявки відповідача у судові засідання і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору на підставі наявних матеріалів справи та доказів.

Враховуючи думку представника позивача та відповідача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що на КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» покладений обов`язок забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.10.2007 №1480 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м.Черкаси». Крім того, на виконання рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради від 22.10.2018 №962, 15.10.2019 №1127, 20.10.2020 № 1024 КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює постачання теплової енергії на будинок за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відповіді № 22350-01-10 від 07.10.2021, на адвокатський запит ОСОБА_4 , наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 07.10.2021 зареєстровано 3 (три) особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказану інформацію перевірено судом та підтверджено довідками з відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 25.01.2022, отриманих судом 25.01.2022, з яких вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.04.2008, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 23.04.2008, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 11.02.2015.

До квартири АДРЕСА_2 надаються послуги з тепловодопостачання від КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», відкритий о/р НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , квартира не від`єднана від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідач ухиляється від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Відповідно до п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (в редакції, яка діяла на час виниклих правовідносин), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачу послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (у редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.

Як зазначено у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ).

Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№2189-VІІІ) визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, у редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону.

До того ж, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Правовідносини власників житлових приміщень щодо оплати комунальних послуг з підприємствами, які надають ці послуги, регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими комунальними послугами.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторонни (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відсутній договір між теплопостачальною організацією (позивачем) та відповідачем ОСОБА_1 про надання послуг з постачаня теплової енергії, незважаючи на це, - відповідач як споживач вказаних вище послуг, зобов`язаний їх оплатити у повному обсязі. При цьому, судом враховуються обставини про те, що за судовим наказом Придніпровського райсуду м. Черкаси від 22.09.2016р. із споживача вже стягувалися грошові кошти на погашення виниклої заборгованості за надані послуги у розмірі 7628,99грн. (№2-н/711/473/16).

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що відповідач, який станом на момент виникнення заборгованості, тобто на 01.10.2021, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мав право на проживання, був споживачем послуг, які надаються до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному обсязі не вносив плату за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, зокрема і на час розгляду справи, тож згідно з розрахунком Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, повинен сплатити заборгованість по оплаті вказаних послуг.

Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту надання йому, як споживачу, житлово-комунальних послуг позивачем, або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ним зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд, який висловив її у постановах від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц, від 25.06.2020 у справі № 520/16591/16-ц.

При цьому, суд звертає увагу, що позиція відповідача про те, що він не згідний з розрахунком позивача, оскільки він є незрозумілим, але не надавши свого розрахунку, є безпідставною. Крім того, ним не надано до суду висновку експертизи на замовлення учасника справи, як і не подано клопотання про призначення відповідної судово-бухгалтерської/економічної експертизи про наявність/визначення розміру заборгованості чи її відсутність. Отже, суд вирішує справу за наявними та дослідженими доказами, у розумінні ст.ст. 76-83 ЦПК України.

Суд зауважує, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому та отримані послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні актипретензії, як докази спростування заявленої суми стягнення.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц, від 25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц, від 18.05.2020 у справі №176/456/17, постанові ВП ВС від 07.07.2020 у справі №712/8196/20.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Позовна заява надійшла до суду 14.12.2021, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з розрахунку заборгованості за О/Р № 10220074 до стягнення з відповідача підлягає борг за період з жовтня 2018 року по 01.10.2021 у сумі 52943 грн. 93 коп. Так, у квітні-травні 2020 року, квітні 2021 року відповідачем здійснювалася оплата за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, зокрема у розмірах більших, ніж поточні нарахування у місяці. Вказані кошти зараховані в якості оплати послуг за минулі та поточні періоди. При цьому, жодними належними та допустимими доказами відповідачем не доведено, що такі платежі внесені як аванс. Таким чином, як вбачається із розрахунку заборгованості по О/Р № 10220074, відповідач частково, але не у повному обсязі здійснював оплату наданих позивачем послуг за теплопостачання та гаряче водопостачання, а відтак підстав для задоволення заявленої вимоги про необхідність застосування строків позовної давності про стягнення заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання немає, оскільки відповідач, хоч і не у достатній мірі, але здійснював часткову оплату за спожиті ним послуги, а тому відбулося переривання цих строків сплатами, здійсненими відповідачем.

Крім того, судом встановлено, що позивачем надано вірний розрахунок інфляційних втрат у сумі 236 грн. 98 коп. за період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року та трьох процентів річних у сумі 84 грн. 39 коп., у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг.

За таких обставин, оцінивши докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, ним були надані відповідні послуги відповідачу, як споживачу таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачем, а тому до стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягає заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 52943 грн. 9 3коп., інфляційні 236 грн. 98 коп., 3% річних 84 грн. 39 коп., у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг, оскільки він має право на проживання у помешканні, до якого позивачем надаються житлово-комунальні послуги і, якими він користується, не відмовився від послуг, а відтак є споживачем даних послуг. Відсутність договору не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати надані та отримані комунальні послуги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 756 від 19.11.2021.

Отже, до стягнення із відповідача на користь Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягає сума 2270 грн. 00 коп. (судовий збір).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код дані відсутні, АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (, м. Черкаси, вул. Дашковича, 62) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 52943грн. 93коп., інфляційні 236грн. 98коп., 3% річних 84грн. 39коп., судовий збір в розмірі 2270грн. 00коп., а всього 55535грн. 30коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 14.11.2022.

Головуючий: С. М. Позарецька