Номер провадження: 22-ц/813/1913/22
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №523/14301/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини, зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 8 жовтня 2020 року у складі судді Середи І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись 12 вересня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, просив визначити йому ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень з сином два рази на тиждень у робочі дні з 14:00 годин з ночівлею за його місцем проживання до 19:00 годин наступного дня, з завчасним попередженням відповідача про день побачень; в перший і третій тиждень кожного місяця в суботу з 11:00 годин з ночівлею за його місцем проживання до 19:00 годин наступного дня, а також в день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 14:00 годин до 19:00 годин; також з метою оздоровлення сина встановити проживання сина з ним протягом 14 календарних днів під час літніх шкільних канікул за попередньою домовленістю з відповідачем; зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином та у його вихованні (а.с.3-6).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 1 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.26).

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково, зазначивши про згоду визначити спосіб участі ОСОБА_3 в спілкуванні та вихованні сина шляхо м систематичних побачень щотижня у неділю з 11:00 годин до 13:00 годин в присутності її як матері дитини, а також у будь-який інший час за попередньою домовленістю між матір`ю та батьком дитини (а.с.32).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 8 жовтня 2020 року позов задоволено частково; встановлено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень: двічі на тиждень по буднім дням на протязі трьох годин без ночівлі за попередньою домовленістю між батьками без присутності матері та враховуючи режим дня сина; першу і третю суботу та неділю місяця в суботу з 11:00 годин суботи до 16:00 годин неділі; в день народження дитини, враховуючи бажання дитини та за попередньою домовленістю між батьками; на протязі 14 днів під час літніх канікул за попередньою домовленістю між батьками; попереджено ОСОБА_2 про наслідки невиконання нею рішення суду, передбачені частиною 4 статті 159 СК України (а.с.85-86).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні сина шляхом встановлення систематичних побачень щотижня у неділю з 11:00 годин до 13:00 годин в присутності її як матері дитини, а також у будь-який інший час за попередньою домовленістю між матір`ю та батьком дитини (ас.90-91).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Суд незаконно, попре вимогам СК України, не звернувши увагу на неповність та необґрунтованість висновку органу опіки та піклування, а саме, що відповідно до Висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради незрозуміло, в яких умовах проживає позивач, не переконавшись, чи створено позивачем для дитини належних умов проживання, чи облаштовано позивачем орендовану квартиру, в якій він мешкає, всіма необхідними для розвитку, навчання, відпочинку та взагалі знаходження дитини, тобто не повно і не всебічно з`ясувавши всі обставини справи, своїм рішенням встановив такий порядок участі батька у вихованні дитини, за яким дитина повинна буде залишатися у батька з ночівлею, а влітку проживати протягом 14 днів. Суд ухвалив рішення, яке не забезпечує якнайкращі інтереси дитини.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем не надано до суду жодних доказів обставин, викладених у апеляційній скарзі та у відзиві на позов, а саме доказів обставин, якими апелянт характеризує його, його поведінку, спосіб життя, на які посилається як на підставу скасування рішення суду; ці обставини є цинічними, голослівними та надуманими. Він не є асоціальною особою. Ним сплачуються аліменти на дитину, заборгованості по сплаті аліментів не має. Він любить свого сина, прагне спілкуватися з ним, виховувати його, сприяти його всебічному розвитку, як це передбачено законом, зокрема Сімейним кодексом України, а не лише виконувати фінансові обов`язки. Представники служби у справах дітей приходили до його місця проживання та обстежували умови його проживання, про що склали відповідний акт обстеження житлових умов. Орган опіки та піклування надає свій висновок про способи участі у вихованні дитини оцінюючи попередній висновок служби у справах дітей, а також відомості та документи одержані службою у справах дітей, та не зобов`язаний зазначати та описувати умови проживання дитини та батьків. Апелянт мала можливість заявити клопотання та витребувати всі наявні документи, які стали підставою для надання висновку органом опіки та піклування №01-05-3/569вх.(19) від 11 січня 2020 року, якщо в неї був сумнів, що проведення обстеження його житлових умов, однак таких клопотань вона не подавала. Оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, є законним та обґрунтованим (а.с.130-133).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Йорданського Хашимітського Королівства, який з 12 лютого 2010 року має Посвідку на постійне проживання у Україні безстроково, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2004 року, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1691. Шлюб розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 5 квітня 2018 року в справі №523/15764/17 (а.с.8).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Судовим наказом судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2017 року в справі №523/15667/17 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_4 , 2012 року народження, стягнуто аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Сторони після розірвання шлюбу проживають окремо, домовленості щодо участі кожного з батьків у вихованні спільної дитини та спілкуванні з нею не досягли. Наявні в справі звернення ОСОБА_3 до поліції та служби у справах дітей вказують на перешкоди для батька з боку матері дитини для спілкування з нею, виконання інших батьківських прав відносно дитини. Звернення ОСОБА_7 до поліції вказують на продовження особистого конфлікту між колишнім подружжям.

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про визначення способу його участі у вихованні дитини, зобов`язання не чинити перед у спілкуванні з дитиною.

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації вважає доцільним визначити способи участі батька ОСОБА_8 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 та, відповідно, у поданому до суду Висновку №01-05-3/569 вх.(19) від 11 січня 2020 року рекомендував способи участі батька у вихованні сини та спілкуванні з ним (а.с.48-50).

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини визначена статтею 141 СК України, відповідно до положень даної норми матеріального права мати, батька мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Аналогічною є й рівність прав та обов`язків дітей щодо батьків, що визначена статтею 142 СК України, відповідно до положень якої діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Стаття 150 СК України визначає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а частина 1 статті 151 СК України визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України).

Відповідно до положень статті 157 СК України, яка регулює вирішення батьками питань щодо виховання дитини, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч.1); той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2); той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.3).

Статтею 159 СК України врегульовано вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, за змістом даної норми матеріального права якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, правильно застосував нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вирішення судом в порядку статті 159 СК України між батьками дитини ОСОБА_4 , 2012 року спору щодо участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини.

Під час вирішення спору суд взяв до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Визначений судом спосіб участі батька у вихованні сина відповідає обставинам справи, узгоджується з законом, не суперечить інтересам дитини. Суд вказав на те, що в основі вказаного способу лежить попередня домовленість між батьками щодо побачень, необхідність врахування режиму дитини, яка наразі є дитиною шкільного віку, та бажання дитини.

Суд не вбачає порушення інтересів дитини оскаржуваним судовим рішенням, правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

У разі зміни обставин сторони не позбавлені права вирішити питання щодо виховання дитини добровільно чи звернення до суду для визначення іншого способу участі у вихованні дитини.

Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з грудня 2020 року, призначалась до розгляду на 17 червня 2021 року, 18 листопада 2021 року, 24 лютого 2022 року, 29 вересня 2022 року, 10 листопада 2022 року. Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», «SMS»-повідомлення «Судова повістка…» На 10 листопада 2022 року учасники справи повідомлені завчасно, підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 10 листопада 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 8 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини, зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова