Справа № 450/2491/22 Провадження № 2/450/1460/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Шостої львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1044 га, кадастровий № :01:004:1364, яка розташована на території с. Сокільники Львівського району Львівської області, 1/2 частку грошового вкладу зі всіма відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходиться у Філії Львівського обласного управління «Ощадний банк» ТВБВ № 10013/0335 м. Львова, на поточному рахунку № НОМЕР_1 (ПВ 1731) в розмірі 14053 грн. 89 коп. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , а також скасувати постанову державного нотаріуса Шостої львівської державної нотаріальної контори Кропельницької Н.І. № 441/02-31 від 13 червня 2022 року.

Мотивував своїх вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 , житловий будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,1044 га, кадастровий № :01:004:1364, яка розташована на території с. Сокільники Львівського району Львівської області, а також грошові вклади. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, який все його майно заповів в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказав, що інша 1/2 частина згаданої квартири зареєстрована на праві власності за ним на підставі договору дарування від 25 липня 2003 року. Після смерті ОСОБА_4 на підставі його заяви Шостою львівською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 57/2014 та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 липня 2015 року на 1/2 частку з 1/2 частки квартири, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2017 року на 1/2 частку грошового вкладу, розмір якої становив 14053 грн. 89 коп. Відповідач звернувся з заявою про прийняття спадщини поза межами шестимісячного строку, у зв`язку з чим йому відмовлено в прийнятті спадщини. ОСОБА_4 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Остаточне рішення по даній справі ухвалено Апеляційним судом Львівської області від 24 січня 2017 року, яким ОСОБА_3 відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, ОСОБА_3 є таким, що не прийняв спадщину. Водночас, державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 2015 року на 1/2 частку з 1/2 частини вищезгаданої квартири. В подальшому, відповідач уклав договір купівлі-продажу 1/4 частини квартири з ОСОБА_5 , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. від 11 листопада 2015 року. Рішенням Сихівського районного суду м. Львові від 31 січня 2018 року по справі № 464/1479/17 визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 02 жовтня 2015 року, видане ОСОБА_3 на 1/2 частку з 1/2 частини згаданої квартири, скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на згадану частку квартири та визнано за ним право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 на 1/4 частку такої квартири. 02 червня 2022 року державним нотаріусом йому видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу частину спадкового майна, а саме 1/2 частки згаданого житлового будинку, земельної ділянки та грошового вкладу в розмірі 14053 грн. 89 коп. Вважаючи, що відповідач не набув права на спадщину за заповітом та не прийняв її, він в червні 2022 року звернувся до Шостої львівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку спадкового майна, яке не прийнято ОСОБА_3 . Постановою державного нотаріуса Шостої львівської державної нотаріальної контори Кропельницької Н.І. № 441/02-31 від 13 червня 2022 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що ОСОБА_3 не відмовився від спадщини, а не прийняв її. Вважає, що державним нотаріусом помилково та неправильно розтлумачено положення статей 1223, 1275 ЦК України. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 30 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні 05 жовтня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування у Шостої львівської державної нотаріальної контори належним чином засвідченої копії спадкової справи № 57/2014, заведеної у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яке підтримано позивачем.

Ухвалою від 05 жовтня 2022 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, витребувано у Шостої львівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 57/2014, заведеної у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

25 жовтня 2022 року до суду надійшли витребувані докази.

Протокольною ухвалою від 14 листопада 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справі шляхом публікації оголошень про його виклик в судові засідання на підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України, на розгляд справи не з`явився, причин неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав.

Відповідач Шоста львівська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки не повідомила, однак представник ОСОБА_6 11 жовтня 2022 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 29 листопада 2013 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, стверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з заповіту, посвідченого 26 травня 2003 року державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Чорній С.Б., ОСОБА_4 заповів все його майно його онукові ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних частках кожному.

Відповідно до ст. 382 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Дана позиція викладена також у листі Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування".

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Шостої львівської державної нотаріальної контори Кропельницької Н.І. № 441/02-31 від 13 червня 2022 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщина за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частку спадкового майна, яке не прийнято іншим спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 , а саме 1/2 частини вищезгаданих житлового будинку, земельної ділянки та грошових вкладів, у зв`язку з ненаданням відповідно до ст.ст. 1223, 1261-1265 ЦК України документів, що надають право на спадщину за заповітом/законом після смерті спадкодавця.

При цьому, вказаною постановою встановлено факт того, що спадкоємець ОСОБА_3 згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2017 року вважається таким, що не прийняв спадщину, з огляду на що положення ст. 1275 ЦК України застосуванню не підлягають.

Водночас, зазначено, що згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Крім того, в постанові вказано, що ОСОБА_2 не надав документів, які встановлюють родинні зв`язку з спадкодавцем та/або рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання спадкоємця однією сім`єю з спадкодавцем.

Згідно з п. 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів

Відповідно до п. 4.2 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

В матеріалах спадкової справи № 57/2014, заведеної 05 березня 2014 року, наявна заява ОСОБА_2 , з якої вбачається, що він, мотивуючи підставі для видачі свідоцтва про право на спадщину, покликається саме на ст. 1275 ЦК України, якою встановлено правові наслідки відмови від спадщини, а не на ст. 1223 ЦК України, якою визначено право спадкоємців на спадкування за законом у разі відмови від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом.

Так, статтею 1223 ЦК України встановлено, що спадкування у разі відмови від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом, який відбувається в порядку спадкування за законом особами, визначеними у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Однак, до заяви, яка подана до державного нотаріуса, а також до позовної заяви не додано документів, які встановлюють родинні зв`язки ОСОБА_2 з ОСОБА_4 або рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання спадкоємця однією сім`єю з спадкодавцем.

В матеріалах спадкової справи № 57/2014, заведеної 05 березня 2014 року, такі документи також відсутні.

За п. 5.16 глави 10 розділу ІІ згаданого Порядку якщо в заповіті зазначені родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус перевіряє документи, що підтверджують факт родинних відносин, та за бажанням спадкоємців зазначає про родинні відносини у свідоцтві про право на спадщину за заповітом.

Однак, у заповіті не вказані родинні відносини спадкодавця ОСОБА_4 з ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутній спір щодо спадкового майна, оскільки постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тої підставі, що ним не подано всіх необхідних документів.

Вказані обставини свідчать про відсутність перешкод для одержання позивачем в нотаріальній конторі (у приватного нотаріуса) свідоцтва про право на спадщину за умови усунення обставин, які стали підставою для відмови у вчиненні такої нотаріальної дії.

Крім того, позивач не позбавлений права оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії за наявності відповідних підстав.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13 81, 82, 89, 141, 259, 262, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 382, 1223, 1275 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про нотаріат», суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2022 року.

Суддя Мусієвський В.Є.