Справа № 359/8312/20
Провадження № 2/359/224/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», приватний виконавець Корольов Михайло Андрійович про визнання недійсними електронних торгів з реалізації домоволодіння та земельної ділянки, визнання недійсним акту приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, витребування з чужого володіння домоволодіння та земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ :

21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, яким просив : 1) визнати недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» (далі по тексту - ДП «СЕТАМ») з реалізації домоволодіння (загальною площею 51,7 кв.м.) та земельної ділянки (площею 0,083 га з кадастровим номером :10:008:0015), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , оформлені протоколом № 500369 від 02 вересня 2020 року; 2) визнати недійсним акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні № 60061880 від 11 вересня 2020 року ; 3) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. на ім`я ОСОБА_2 , про право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,083 га з кадастровим номером :10:008:0015, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Вимоги обгрунтовано тим, що позивач є власником домоволодіння загальною площею 51,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,083 га з кадастровим номером :10:008:0015, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 . Дане майно придбано 13 травня 2008 року за рахунок отриманих кредитних коштів та цього ж дня передано в іпотеку для забезпечення виконання кредитного зобов`язання. На підставі рішення Дарницького районного суду у м. Києві, ухваленого у справі за № 753/15298/14-ц, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у виді нарахованої пені в розмірі 840 786 грн. 71 коп., а також судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», всупереч діючому мораторію на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, звернулось до приватного виконавця з метою реалізації домоволодіння та земельної ділянки, належних позивачу, які безумовно підпадають під мораторій.

Незважаючи на це, 02 вересня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 60061880 проведено електронні торги переможцем яких визначено ОСОБА_2 та оформлено наведене протоколом № 500369, а 11 вересня 2020 року приватним виконавцем Корольовим М.А. складено акт про реалізацію предмета іпотеки. На підставі вказаного 30 вересня 2020 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. видане свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на реалізоване з торгів майно.

Наведені дії позивач вважає незаконними та такими, що порушують його право власності, оскільки: кредитор протягом 6 років не вчиняв жодних дій щодо стягнення заборгованості; дане нерухоме майно є єдиним місцем проживання позичальника; про оцінку майна, його передачу на електронні торги, про дату продажу та початкову ціну лота ОСОБА_1 не повідомлено ні приватним виконавцем, ні стягувачем, ні ДП «СЕТАМ»; домоволодіння та земельна ділянка реалізовані з торгів під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою суду від 06 листопада 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

08 грудня 2020 року ДП «СЕТАМ» подало відзив на позов, яким позовні вимоги не визнало та просило відмовити у їх задоволенні. В обгрунтування своєї позиції підприємство зазначило, що дійсно в межах виконавчого провадження № 60061880 у центральній базі даних системи електронних торгів 03 серпня 2020 року було розміщено лот № 436849 з продажу арештованого нерухомого майна, а саме : іпотека, домоволодіння (загальною площею 51,7 кв.м.) та земельна ділянка площею 0,083 га з кадастровим номером :10:008:0015, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 . Торги відбулись 02 вересня 2020 року та було визначено переможця № 14 з найвищою ціною, про що складено протокол проведення електронних торгів № 500369.

Згідно наказу Міністерства юстиції України за № 10008/5 від 29 березня 2019 року «Про визначення організатора електронних торгів, торгів за фіксованою ціною» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказам Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року ДП «СЕТАМ» є організатором проведення електронних торгів.

Згідно п. 3, 4 розділу вказаного Порядку саме приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та достовірність інформації вказаній у заявці, а не організатор торгів.

ДП «СЕТАМ» зазначило, що порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» має місце тільки на стадії підготовки та передачі майна на реалізацію обов`язки з виконання яких покладено на органи державної виконавчої служби, дії яких мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Самим же підприємством не допущено порушень вказаного вище Порядку та порушень, які могли б вплинути на законні інтереси позивача під час проведення електронних торгів.

Крім того звернуло увагу на те, що витребування майна від особи, яка набула права власності на нього, у зв`язку з реалізацією органами виконавчої служби в порядку встановленому для виконання судових рішень визначених Законом України «Про виконавче провадження» недопустиме в розумінні ч 2 ст. 388 ЦК України, адже переможець електронних торгів - ОСОБА_2 , вважається добросовісним набувачем.

15 грудня 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало відзив на позов, яким просило відмовити у його задоволенні зважаючи на наступне. Дії приватного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а тому не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

ДП «СЕТАМ» направило на офіційну адресу всіх сторін виконавчого провадження повідомлення про дату, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна за лот № 436849. Неотримання ОСОБА_1 вказаної кореспонденції не свідчить про порушення законодавства виконавцем чи ДП «СЕТАМ».

Посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 та домоволодіння, що реалізовано з електронних торгів, не є його місцем постійного проживання. Наведене підтверджено поясненнями мами позивача під час опису арештованого майна та довідкою з відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб апарату Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації.

Більш того, виконавче провадження відкрито ще у 2014 році, а тому позивач, як боржник, знаючи про його наявність, мав можливість і право ознайомитись з документами виконавчого провадження, надати додаткові матеріали, заявити клопотання, брати участь у вчиненні дій, надати усні чи письмові пояснення, заперечувати проти клопотань стягувача або дій виконавця, оскаржувати його дії.

Ухвалою суду від 06 травня 2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті, про що сторони повідомлено у встановленому законом порядку.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Позивач подав заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просила задовольнити. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подав заяву, якою позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні, а розгляд справи здійснити у його відсутність.

Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Суд, врахувавши надані сторонами пояснення та дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами прийшов переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Керуючись ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Виходячи з правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпе-ченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є право-чином.

Відповідні правові висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі за № 725/3212/16-ц, провадження № 14-3цс18, від 15 травня 2019 року у справі за № 678/301/12, провадження № 14-624цс18.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 13 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-012/138/2008 на суму 60180 доларів США для придбання нерухомого майна (житлового будинку загальною площею 51,7 кв.м. та земельної ділянки з кадастровим номером :10:008:0015 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 ) з річною базою нарахування процентів 360 календарних днів у році з фіксованим відсотком в розмірі 5,49% річних, строком до 13 травня 2023 року (а.с. 20-26 т. 1).

На підставі посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. та зареєстрованих у реєстрі за № 1993, 1986 договорів купівлі-продажу укладених 13 травня 2008 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) позивачем набуло у власність житловий будинок загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 36,60 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером :10:008:0015 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 16-19 т. 1).

Наведене підтверджується Держаним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 062337 та довідкою з Комунального підприємства «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» від 28 жовтня 2019 року за № 5086, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 19276047 від 23 червня 2008 року (а.с. 106-107, 23 т. 2).

13 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки РML-012/138/2008 з метою забезпечення виконання кредитного договору ML-012/138/2008 на суму 60180 доларів США, у зв`язку з чим банку, як іпотекодержателю, позивачем, як іпотекодавцем, було передано в іпотеку наступне майно : житловий будинок загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 36,60 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером :10:008:0015 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 58 т. 2).

05 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договори купівлі-продажу кредитного портфелю та про відступлення права вимоги, відповідно умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором про надання споживчого кредиту № ML-012/138/2008 від 13 травня 2008 року, договором поруки №SR-012/138/2008 від 13 травня 2008 року та договором іпотеки № PML-012/138/2008 від 13 травня 2008 року.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведене, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за вище зазначеними договорами.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг України» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у вигляді нарахованої пені в розмірі 840 786 грн. 71 коп. Дане судове рішення 05 січня 2015 року набрало законної сили.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року заяву ТОВ «ОТП Фактринг Україна» задоволено, поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та зобов`язано надати суд його дублікат (а.с. 55-57 т. 2).

Згідно ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16-ц.

Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Відовідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно ч. 3 ст. 50 вказаного Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Частиною 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що після документа-льного підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. 13 вересня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60061880 щодо виконання вищевказаного дубліката виконавчого листа, про що повідомлено ОСОБА_1 (а.с. 61 т. 2).

Наведене підтверджується списком № 1996 згуртованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих в Харків 57 16 вересня 2019 року (а.с. 63 т. 2).

Постановою приватного виконавця Корольова В.В. від 13 вересня 2019 року накладено арешт на майно боржника, а саме : житловий будинок загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 36,60 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером :10:008:0015 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 . Дану постанову направлено позивачу 23 вересня 2019 року, про що свідчить список № 2055 згуртованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с. 77, 81 т. 2).

06 листопада 2019 року приватний виконавець виніс постанову про опис арештованого майна боржника та акт приватного виконавця, згідно яких опис майна проведено в присутності матері ОСОБА_1 , яка також повідомила, що її син у цьому будинку не проживає, а фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 (а.с. 83-84 т.2).

Постановою приватного виконавця Корольова В.В. від 21 лютого 2020 року у виконавчому провадженні № 60061880 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме - ТОВ «Євроексперт груп» (а.с. 86-87 т. 2).

Згідно висновку ТОВ «Євроексперт груп», складеного 25 лютого 2020 року, вартість нерухомого майна становить : 323700 грн. 00 коп., з яких домоволодіння - 149500 грн. 00 коп., земельна ділянка - 174200 грн. 00 коп. (а.с. 89 т. 2).

Копію даного висновку разом з повідомленням, в якому сторонам виконавчого провадження приватним виконавцем було роз`яснено вимоги ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», направлено стягувачу і боржнику 27 лютого 2020 року. Наведене підтверджується списком № 532 згуртованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с. 88, 90 т. 2).

Суд звертає увагу на те, що вказані вище постанови та /або повідомлення направлялись приватним виконавцем на відому адресу реєстрації місця проживання боржника, а саме : АДРЕСА_2 . Наведене також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 02 жовтня 2019 року (а.с. 115 т. 2).

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Проте, позивач не скористався своїм правом та не оскаржив жодну з вказаних вище постанов приватного виконавця. Доказів протилежного до суду сторонами не надано.

Згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок реалізації арештованого майна затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (надалі - Порядок № 2831/5).

Наказом про затвердження Порядку уповноважено Державне підприємство «СЕТАМ» на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком № 2831/5.

Державне підприємство «Сетам» за визначеннями, наведеними в Порядку № 2831/5, є організатором електронних торгів. Вказаний Порядок містить, зокрема, наступні положення щодо реалізації арештованого майна.

Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (п. 1 розділу ІІ).

В силу вимог п. 3 розділу ІІ Порядку заявка на реалізацію арештованого майна подається разом з рядом документів, в тому числі додаються: копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року за № 1404-VIII «Про виконавче провадження» копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно п. 4, 5 розділу ІІ Порядку організатор (ДП «СЕТАМ») перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Відповідно п. 1, 3 розділу 1 Порядку: організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи реалізації арештованого майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів та торгів за фіксованою ціною, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Система реалізації майна - інформаційна електронна система, що забезпечує здійснення в електронній формі процесів прийняття та розміщення інформації про лоти, подання й обробки заявок на участь в електронних торгах (торгах за фіксованою ціною), проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) з реалізації арештованого виконавцями майна, обробки інформації про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до договорів купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених ч. 1 - ч. 3 та ч. 5, ч. 6 ст. 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, що визначено ч. 1 ст. 215 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року у справі за № 910/16955/17 зазначає, що державний виконавець здійснює підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна проводяться спеціалізованими організаціями. З урахуванням правової процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпечення переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення покупця учасника прилюдних торгів та особливостей, передбачених законодавством щодо проведення прилюдних торгів, у тому числі складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, слід мати на увазі, що складання такого акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Предметом спору може бути як протокол відповідних торгів із зазначенням сторін та істотних умов, так і договір купівлі-продажу, якщо він укладався. Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Відповідно пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу I цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - восьмим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Судом встановлено, що 27 лютого 2020 року приватний виконавець Корольов В.В. подав до Філії у м. Києві та Київській області ДП «СЕТАМ» заявку на публікацію в СЕТАМ - нерухомого майна (домоволодіння та земельної ділянки), яке належить ОСОБА_1 (а.с. 91-93 т. 2).

11 червня 2020 року відбулись електронні торги щодо лоту за № 421443 відносно спірного майна, переможцем яких було визначено ОСОБА_5 , ціна продажу 725088 грн. 00 коп. Проте вказану суму переможцем у строк до 25 червня 2020 року сплачено не було (а.с. 130 т. 2).

07 серпня 2020 року ДП «СЕТАМ»» направило приватному виконавцю Корольову В.В., ТОВ «ОТП Факторинг України» та Загороднюку лист за № 5291/08-18-20, у якому зазначило відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, а саме : реєстраційний номер лота - 436849 (уцінено лот № 421443), інформацію про предмет іпотеки - домоволодіння загальною площею 51,7 кв.м. та земельна ділянка площею 0,083 га з кадастровим номером :10:008:0015, які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , деть та час проведення електронних торгів - 02 вересня 2020 року об 09 год. 00 хв., початкова ціна продажу майна - 226590 грн. 00 коп. (а.с. 131 т. 2).

10 серпня 2020 року у випуску № 33 друкованого засобу «Передмістя Київ» ДП «СЕТАМ» здійснило оголошення про проведення електронних торгів щодо лоту з № 436849 (уцінено лот № 421443) із зазначенням інформації про майно, день і час проведення електронних торгів (а.с. 26-28 т. 2).

В розрізі з наведеним суд звертає увагу на те, що даний друкований засіб розповсюджується у Богуславському, Кагарлицькому, Таращанському, Миронівському районах Київської області, а не по місцю знаходження спірного майна, а саме у м. Бориспіль Бориспільського району Київської області.

Відповідно протоколу № 500369 проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 02 вересня 2020 року, згідно якого переможцем торгів по лоту № 436849 визначено учасник № 14 ОСОБА_2 із найвищою ціновою пропозицією 381045 грн. 00 коп. (а.с. 133-137 т. 2).

07 вересня 2020 року ОСОБА_2 перерахував приватному виконавцю Корольову В.В. вартість лоту в розмірі 381045 грн. 00 коп.. А також сплачено основну винагороду по виконавчому провадженню в розмірі 33873 грн. 31 коп., вартість оцінки майна в розмірі 6500 грн. 00 коп. та витрати у виконавчому проваджені на суму 1938 грн. 59 коп.. Наведене підтверджується меморіальним ордером № @2PL185466, платіжними дорученнями за № 725, 724, 723, 722 від 07 вересня 2020 року (а.с. 138 - 142 т. 2).

11 вересня 2020 року приватним виконавцем Корольовим В.В. складено два акти про реалізацію предмета іпотеки (щодо домоволодіння та земельної ділянки) у виконавчому провадженні за № 60061880. Копії цих актів виконавцем направлено Філії у місті Києві та Київській області ДП «СЕТАМ», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В супровідному листі за № 1569 зазначено, що ці акти є документами, які підтверджують виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (а.с. 143-147 т. 2).

Направлення даного пакета документів сторонам, зокрема позивачу, підтверджується списком згуртованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с. 148 т. 2).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15 жовтня 2020 року за № 228354429 спірного домоволодіння та земельної ділянки є ОСОБА_2 (а.с. 29 т. 1).

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком № 2831/5.

Зокрема, підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком № 2831/5, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», водночас процедуру підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Порядком № 2831/5.

Відповідно ст. 48 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ч. 7 ст. 51 Закону України «Про іпотеку» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням Закону України «Про іпотеку».

За змістом ч. 3, 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а в разі проведення електронних торгів - також на вебсайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів, та іншу необхідну інформацію.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Обов`язок організатора прилюдних торгів друкувати в місцевих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки повідомлення про проведення таких торгів з реалізації предмета іпотеки та письмове сповіщення, в тому числі, іпотекодавця, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна закріплено також у пункті 2 розділу VII Порядку № 2831/5.

Так, у постанові від 18 листопада 2015 у справі № 6-1884цс15 Верховний Суд України зазначив, що дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Проте сам по собі факт неналежного повідомлен-ня боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні торгів, повинно бути встановлене порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Така ж правова позиція наведена і в постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі за № 462/2232/16.

Підставою для пред`явлення позову про визнання електронних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 910/8052/17).

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі за № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також зроблено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Отже, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17.

Дії ж виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12.

Відповідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи надані сторонами докази суд приходить висновку, що ДП «Сетам» як організатор прилюдних електронних торгів, розмістив інформацію про дату, час і місце проведення торгів з реалізації переданого позивачем в іпотеку домоволодіння та земельної ділянки в місцевих засобах інформації, а також надіслав лист всім учасникам виконавчого провадження з інформацією щодо проведення електронних торгів.

Суд враховує, що згідно п. 1, 3 розділу І чинного Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за № 2831/5, веб-сайт реалізації майна функціонує у цілодобовому режимі та є доступним усім користувачам мережі Інтернет; Організатор та Партнери забезпечують постійний доступ учасникам до їх особистих кабінетів, а спостерігачам - до Веб-сайту з метою отримання відомостей про хід електронних торгів (торгів за фіксованою ціною).

В матеріалах справи відсутні докази отримання боржником повідомлення про початкову ціну реалізації майна та проведення прилюдних торгів від 02 вересня 2020 року. Разом з тим, такі порушення самі по собі не є автоматичною підставою для визнання торгів недійсними, оскільки позивач не довів, що вони вплинули на результати торгів, враховуючи, що оголошення у засобі масової інформації та на веб-сайті були розміщені своєчасно, а доступ до Єдиної системи виконавчих проваджень, веб-сайту оголошень про електронні торги є цілодобовим та безпере-шкодним.

Всебічно та повно з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши доводи та заперечення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач при розгляді справи не надав будь-яких доказів порушення його прав, а обмежився лише поясненнями та виявленими, на його переконання, порушеннями, при цьому жодного причинно-наслідкового зв`язку щодо порушення процедури та його прав не навів. Посилання позивача на те, що приватний виконавець у незаконний спосіб передав на реалізацію майно, позивача не було повідомлено про результати оцінки майна, а також дати проведення електронних торгів, чим порушено його права, не є безумовною підставою визнання електронних торгів недійсними, оскільки у випадку незгоди із діями або бездіяльністю виконавця сторона виконавчого провадження має право оскаржити їх до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби чи звернутись до суду зі скаргою у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

Також суд звертає увагу на той факт, що за весь час розгляду справи судом позивач так і не скористався своїм правом та не оскаржив проведену у виконавчому провадженню оцінку майна, не вказав причини неможливості її оскарження, хоча дана справа перебуває в провадженні суду з 2020 року, не подав звіт про оцінку на рецензію до уповноваженого органу, не подав до суду висновок експерта на спростування здійсненої оцінки майна у виконавчому провадженні та не повідомив про причини неможливості подати такі докази до суду, а обмежився лише власними поясненнями.

Щодо доводів позивача про заборону відчуження іпотечного майна на електронних торгах під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд зазначає наступне.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичаль-ника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 180986712 від 13 вересня 2019 року у позивача не було іншого нерухомого житлового майна, крім того, що реалізовано на електронних торгах (а.с. 64 т. 2).

Разом з тим, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню даний Закон, оскільки, як вже встановлено вище та підтверджено наявними в справі доказами, ОСОБА_1 не був і не є зареєстрованим у спірному домоволодінні, не використовує його та земельну ділянку як місце постійного проживання, офіційно зареєстрований і проживає за адресою : АДРЕСА_2 .

В свою чергу позивачем, всупереч вимог ст. 76-80 ЦПК України, не подано до суду жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження тієї обставини, що це майно було його єдиним і основним місцем проживання.

Підсумовуючи вказане, суд приходить переконання, що позовна вимога про визнання електронних торгів недійсними є недоведеною, а тому не підлягає задоволенню. Зважаючи на це, всі інші позовні вимоги, як похідні від вказаної, також не підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з чатстиною другою вказханої статті, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з ухваленням рішення про відмову в задоволені позовних вимог, судові витрати у справі, пов`язні зі сплатою судового збору, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 10, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», приватний виконавець Корольов Михайло Андрійович про визнання недійсними електронних торгів з реалізації домоволодіння та земельної ділянки, визнання недійсним акту приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, витребування з чужого володіння домоволодіння та земельної ділянки.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 грудня 2022 року.

Суддя Л.В.Яковлєва