н/п 2/490/1762/2022 Справа № 490/2444/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2022 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису № 169407 від15.06.2021 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість в розмірі 9712,50 грн. таким що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову посилається на те, що 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 694070 на договорі про надання фінансового кредиту № /246/300 від 20 лютого 2020 року, укладеного з ТОВ «ГОУФІНГОУ». Сума заборгованості позивачем не визнається. Договір про надання фінансового кредиту був укладений в електронній формі шляхом реєстрації позивача на веб сайті в мережі Інтернет та підписання Договору електронним підписом, отже він не був нотаріально посвідченим. Вважає, що оспорюваний виконачий напис вчинено всупереч вимогам закону.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

15.07.2022 року матеріали передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Ухвалою від 20.07.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено до судового розгляду. Одночасно витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, завірені належним чином документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 169407 від 15.06.2021 року.

Нотаріусом вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано.

Ухвалою суду від 20.07.2021 року про забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом № 169407,вчиненого15.06.2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. простягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН"» заборгованість врозмірі 9712,50 грн. - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

За змістом ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи із наступного.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 694070 на договорі про надання фінансового кредиту № /246/300 від 20 лютого 2020 року, укладеногоміж ОСОБА_1 з ТОВ «ГОУФІНГОУ», на користь ТОВ «ФК ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН"» заборгованість в розмірі 9712,50 грн. за період з 20.02.2020 по 09.06.2021 , яка складається з 2500 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту та 6012,50 грн простроченої заборгованості, та плати за вчинення виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. було відкрито виконавче провадження ВП № 66938259 від 24.09.2021 року з примусового виконання виконавчого напису № 169407 від 15.06.2021 року.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

У свою чергу ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII (надалі за текстом - Закон) передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідльності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі за текстом - Порядок).

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Згідно підпунктів 3.2. і 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до підпункту 5.1. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

При цьому, згідно підпунктів 6.1. і 6.2. пункту 6 глави 16 розділу ІІ Порядку, за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

Відповідно до підпунктів 7.1. і 7.3. пункту 7 глави 16 розділу ІІ Порядку, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Згідно із пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуваннямприписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підставне правомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їхчастині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчогонапису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Перелікомдокументів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчогонапису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінкинаданих ним доказів.

Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку слідує, щовчиненнявиконавчогонапису в разіпорушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюєтьсянотаріусомпісляспливутридцятиднів з моменту надісланихіпотекодержателемповідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщовін є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечномудоговорі адресу.

За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимогистягувачащодоусуненняпорушеньзобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановівід 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду Українивід 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах ВеликоїПалати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц та у постановах Касаційногоцивільного суду у складі Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 і від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц з подібнихправовідносин.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомленняборжника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановівід 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) та застосованийКасаційнимцивільним судом у складі Верховного Суду у постановівід 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц (провадження № 61-35277св18).

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряєтьсянаступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчиненнявиконавчогонапису про порушеннякредитнихзобов`язань та ліквідуватидопущеніпорушеннячиоскаржитивиставленувимогу у судовому порядку абовиставитизаперечення кредитору. Якщо ж одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважаєтьсябезспірною.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерськийоблік та фінансовузвітність".

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинніта зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назвупідприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарськоїоперації.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду Українивід 05.07.2017 року по справі № 6-887цс17.

Згідно пп.3.5 п.3 Глави 16 Порядку при вчиненнівиконавчогонаписунотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтуваннястягненнядокументи, за якимистягненнязаборгованостіпровадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нормою ст. 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідачем не доведено факту їх правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своємупозові. Розглядаючи справу, суд приймає лише тідокази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не можеґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявністьправовихпідстав для визнання такими, що не підлягаютьвиконанню, оспорюваний виконавчий напис: оскільки розмір боргового зобов`язання позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не підтверджений випискою по рахунку позивача за Договором кредиту, що є порушеннямвимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусамиУкраїни, затвердженого наказом Міністерства юстиціїУкраїнивід 22 лютого 2012 року за №296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п.6 ч.10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів".

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави ( оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову) судовий збір у розмірі 1 488,60 грн. за подачу позову та заяви про забезпечення позову

Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 19, 43, 49, 76,81,89,133, 258, 259, 263, 265, 354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати такими, що не підлягає виконанню виконавчий напис №169407, вчинений 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» заборгованості у розмірі 9712,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» на користь держави судовий збір у розмірі 1 488,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційноїскарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1

Відповідач: Товариствазобмеженоювідповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», вул. Круглоуніверситетська, буд.7, офіс 26, м Київ, 01024, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Остапенко Євген Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу- м.Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5.

Повний текст рішення суду складено 23.12.2022

Суддя О.А. Гуденко