Справа 688/837/19
№ 2/688/436/22
Рішення

Іменем України

23 листопада 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Кулеші Л.М.,

представника позивача Вичікова В.В. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Вітюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до спадкоємця боржника ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Полонської міської ради Хмельницької області про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

05 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Полонського районного суду Хмельницької області з даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 кошти, збережені без достатньої правової підстави у сумі 475 482,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 22 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 530 000 грн. В забезпечення виконання вказаного договору, між нею та банком укладено договір іпотеки від 22 жовтня 2007 року та договір поруки №151722 від 22 жовтня 2007 року, за якими вона стала поручителем за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_3 . На підставі договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року статус кредитора за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 жовтня 2007 року набуло ТОВ «Кей-Колект». У зв`язку з не виконанням відповідачем своїх зобов`язань, для неї ТОВ «Кей-Колект» направило лист від 23 червня 2016 року із вимогою про усунення порушень основного зобов`язання.

12 квітня 2017 року між нею та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір №0-733535 про припинення зобов`язання переданням відступного за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 жовтня 2007 року. У зв`язку з цим, вона отримала права кредитора відповідно до ч.2 ст. 556 ЦК України, що підтверджується платіжним дорученням №7 від 12 квітня 2017 року про передання відступного в розмірі 457 482, 37 грн.

03 травня 2017 року вона звернулась до Полонського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором поруки, в якому просила стягнути з останнього на її користь заборгованість в розмірі виконаних нею, як поручителем за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 жовтня 2007 року, зобов`язань в сумі 475 482,37 грн. Однак, рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв`язку з припиненням договору поруки, а відтак, уклавши договір про передання відступного, вона виконала уже неіснуючий обов`язок. Враховуючи, що кошти в сумі 475 482, 37 грн., збережені ОСОБА_3 без достатньої правової підстави, просила їх стягнути з останнього на її користь.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17 березня 2022 року до участі у справі як відповідача залучено Полонську міську об`єднану територіальну громаду в особі Полонської міської ради, а ухвалою суду від 18 квітня 2022 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 та замінено відповідача Полонську міську об`єднану територіальну громаду в особі Полонської міської ради на належного відповідача ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, з тих підстав, що позивач виконала неіснуючий обов`язок, а тому ОСОБА_3 зберіг кошти за її рахунок без достатньої правової підстави, оскільки підстава, згідно якої позивач виконала його зобов`язання відпала, що підтверджується відповідним рішенням суду. Посилаючись на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 належить Ѕ частина нерухомого майна, вартістю 1298087,00 грн, тому вимоги позивача в сумі 475482,37 грн можуть бути задоволені спадкоємцем боржника ОСОБА_2 , який вважається таким, що прийняв спадщину.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача та третьої особи.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав.

Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Полонської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явися, подав до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Розпорядженням в.о. голови Полонського районного суду Хмельницької області від 21 лютого 2019 року цивільна справа передана для розгляду до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для повторного розподілу справи.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2019 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Босюка В.А. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2019 року справу розподілено судді Березюк Н.П.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року суддею Березюк Н.П. справу прийнято до власного провадження, по справі відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 15 травня 2019 року, яке відкладалось на 04 червня 2019 року за заявою представника позивача ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 04 червня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у ТОВ «Кей-Колект», підготовче засідання відкладено на 03 липня 2019 року.

Підготовче засідання відкладалося за клопотанням сторін та їх представників на 17 вересня, 07 жовтня, 04, 26 листопада 2019 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави зупинено на підставі клопотання представника позивача ОСОБА_6 до набрання законної сили рішенням Полонського районного суду Хмельницької області по справі №681/1548/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою. Обов`язок по наданню доказів про набрання вказаним рішенням законної сили покладено на представника позивача ОСОБА_6 , якого попереджено про недопустимість зловживання процесуальними правами.

02 листопада 2020 року на запит Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла копія рішення Полонського районного суду Хмельницької області по справі №681/1548/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, що набрало законної сили 28 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 10 листопада 2020 року, яке відкладалося за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Нагнибіди В.І. про зупинення провадження в справі до вирішення іншої справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект» про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави, яка знаходиться у провадженні Печерського районного суду м. Києва, закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду на 08 грудня 2020 року.

Розгляд справи відкладався на 17 грудня 2020 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_6 у зв`язку з його зайнятістю в судовому засіданні Хмельницького апеляційного суду, на 14 січня 2021 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з припиненням договору про надання правової допомоги, укладеним між нею та АО «Сергійчук та партнери» в особі старшого партнера Нагнибіди В.І. та наданням позивачці можливості скористатися правовою допомогою, на 25 січня 2021 року - за клопотанням позивача ОСОБА_1 у зв`язку з її перебуванням на лікуванні, на 02 лютого 2021 року за клопотанням позивача, у зв`язку з продовженням її лікування, орієнтовний термін якого становить два місяці.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави зупинено до одужання позивачки.

01 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 надіслала до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект» про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року поновлено провадження у цивільній справі, судове засідання призначено на 03 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект» про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави, яка знаходиться у провадженні Печерського районного суду м. Києва, попереджено сторону позивача про недопустимість зловживання процесуальними правами, що полягає у затягуванні розгляду справи (неявка позивача чи її представника у судові засідання, неповідомлення про те, що відпали підстави для зупинення провадження в справі, повторне заявлення аналогічних клопотань, з аналогічних підстав). Роз`яснено, що у випадку продовження зловживання процесуальними правами, суд застосує відповідні заходи. Розгляд справи відкладено на 11 березня 2021 року за клопотанням представника позивача адвоката Люблінського О.Ф. для надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи.

11 березня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Люблінський О.Ф. надав до суду заяву про те, що 10 березня 2021 року за спільною згодою з позивачкою ОСОБА_1 , ними розірвано угоду про надання правничих послуг у зазначеній цивільній справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання позивачки та неповідомленням про причини її неявки, розгляд справи відкладено на 18 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави, залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою до суду позивача, повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, шляхом надіслання судової повістки позивачу на офіційну електронну адресу, яка була зазначена позивачем, при зверненні до суду.

Така позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, сформульованим 13 липня 2022 року у постанові по справі №761/14537/15-ц, згідно якого: для встановлення факту належності повідомлення сторони про судові виклики/процесуальні рішення, матеріали справи повинні містити докази наявності у сторони офіційної електронної адреси або сторона сама повинна зазначити про неї в процесуальних документах, що подаються нею до суду.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивачки та призначено справу до розгляду на 13 травня 2021 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13 травня 2021 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 та зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі спадкоємців ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 15 лютого, 17 березня, 18 квітня 2022 року провадження у справі поновлено, до участі у справі як відповідача залучено Полонську міську об`єднану територіальну громаду в особі Полонської міської ради, в подальшому задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 та замінено відповідача Полонську міську об`єднану територіальну громаду в особі Полонської міської ради на належного відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2021 року скасовано, оскільки на момент постановлення місцевим судом ухвали про залишення позову без розгляду через неявку позивача, повідомленого про дату, час та місце судового розгляду на електронну адресу, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала свого функціонування, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01 червня 2022 року, справу передано для розгляду судді Березюк Н.П.

Ухвалою суду від 09 червня 2022 року призначено справу до судового розгляду на 30 червня 2022 року. Залучено до участі в справі орган опіки і піклування за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_2 . Запропоновано ОСОБА_1 до початку розгляду справи: доручити ведення справи в суді від імені її неповнолітнього сина ОСОБА_2 іншій особі адвокату (ч.1 ст.60 ЦПК), про що завчасно повідомити суд, з метою повідомлення представника про дату, час та місце судового розгляду; надати суду відомості щодо вартості майна, одержаного у спадщину ОСОБА_2 . Крім того, роз`яснено позивачу право клопотати про витребування судом копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , з метою встановлення обсягу та вартості майна, одержаного у спадщину ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3

30 червня 2022 року судове засідання відкладено на 25 липня 2022 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі. Розгляд справи відкладався на 04 серпня та 03 жовтня 2022 року у зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року за клопотанням сторони позивача витребувано з Полонської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . Судове засідання відкладено на 27 жовтня 2022 року.

26 жовтня 2022 року до суду надійшла копія спадкової справи №150/2021, заведеної 16 серпня 2021 року до майна ОСОБА_3

27 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено на 23 листопада 2022 року у зв`язку з закінченням часу, відведеного на розгляд справи.

Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням 22 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 530 000,00 грн. на строк з 22 жовтня 2007 року по 22 жовтня 2008 року за умови виконання п.п.2.1.1, п.п.2.1.3, п.2.1. договору, з 23 жовтня 2008 року по 20 жовтня 2014 року за умови виконання п.2.1. договору. Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 21 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін (п.1.2.2 Договору).

Для забезпечення виконання кредитного договору. 22 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладені договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори Лабою В.М., реєстровий № 3169 та договір поруки №151722, за яким поручителем є ОСОБА_1 .

Відповідно до умов Договору поруки ОСОБА_1 зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов`язань перед кредитором, які виникли з Кредитного договору в повному обсязі. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного зобов`язання.

Пунктом 2.2. Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

До Поручителя, який виконав зобов`язання боржника за основним договором переходять усі права кредитора за цим зобов`язанням (п.2.4. Договору поруки).

Договір поруки діє до повного виконання всіх зобов`язань боржника за основним договором (п.3.1. Договору поруки).

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого товариство «Кей-Колект» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_3 , зазначеного у додатку 1 до Договору факторингу №1.

23 червня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» за вих. №733535/F238 звернулось до ОСОБА_1 з вимогою про сплату боргу за кредитним договором№0 від 22 жовтня 2007 року, що станом на 22 червня 2016 року складає 475482,37 грн. та попереджено, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку товариство має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

12 квітня 2017 року між ТОВ «Кей-Колект» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір №0/733535 про припинення зобов`язання переданням відступного, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань ОСОБА_1 , які виникли на підставі укладеного договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 жовтня 2007 року, шляхом передачі ОСОБА_1 кредитору ТОВ «Кей-Колект» суми відступного. Відступним за цим договором визначено грошові кошти в сумі 475 482,37 грн.

Згідно платіжного доручення №7 від 12 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 сплатила для ПАТ «УкрСиббанк» 475482,37 грн., що також підтверджується даними довідки ТОВ Кей-Колект» за № 11-7075-733535 від 12 квітня 2017 року.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 15 січня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором поруки у зв`язку з тим, що і ТОВ «Кей-Колект», і позивач пропустила строк, встановлений ч.4 ст.599 ЦК України для стягнення заборгованості як розмір виконаного поручителем зобов`язання за кредитним договором.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2019 року, яке набрало законної сили 28 січня 2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 та визнано припиненим договір поруки №151722 від 22 жовтня 2007 року, укладеного між нею та АКІБ «УкрСиббанк» з 22 квітня 2015 року.

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майна або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 уклала договір поруки із АКІБ «УкрСиббанк» та взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору, а саме відповідати перед Кредитором за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов`язань, що виникли з договору надання споживчого кредиту, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ст. 554 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України договір вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі договору факторингу статус Кредитора за договором про надання споживчого кредиту набуло ТОВ «Кей-Колект», яке у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов`язань за договором споживчого кредиту пред`явило відповідну вимогу до його поручителя ОСОБА_1 , котра виконала свої зобов`язання за договором поруки переданням відступного, про що уклала з ТОВ «Кей-Колект», відповідний договір про припинення зобов`язання переданням відступного за договором про надання споживчого кредиту.

У вказаному договорі сторони обумовили, що відступним є грошові кошти у сумі 475482,37грн, які ОСОБА_1 передала ТОВ «Кей-Колект». Переданням відступного припинилися зобов`язання ОСОБА_3 по виплаті заборгованості перед Кредитором за договором про надання споживчого кредиту у сумі 506036,16 грн.

Отже, сума грошових коштів отриманих ТОВ «Кей-Колект», як відступне, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту передана позивачкою на підставі договірних зобов`язань, які у неї виникли за договором поруки, укладеним із Кредитором.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тлумачення положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

У той самий час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19.

Судом установлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли правовідносини за договором іпотеки від 22 жовтня 2007 року, укладеним ОСОБА_1 із Кредитором ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язань останнього за договором про надання споживчого кредиту від 22 жовтня 2007 року. Сума грошових коштів, які позивач внесла як відступне на рахунок ТОВ «Кей-Колект» через невиконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 жовтня 2007 року, не перевищує суми заборгованості ОСОБА_3 , яка виникла, у зв`язку з невиконанням ним умов зазначеного договору.

Грошові кошти у сумі 475482,37 грн отримані ТОВ «Кей-Колект» від позивачки ОСОБА_1 на виконання її зобов`язань за договором поруки, яким забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту.

Отже договірний характер спірних правовідносин, що виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Твердження сторони позивача про те, що станом на час укладення договору від 12 квітня 2017 року правова підстава для виконання позивачкою зобов`язань за договором поруки відпала, оскільки рішенням суду договір поруки визнано припиненим, ОСОБА_3 повинен був самостійно виконувати свої зобов`язання за договором споживчого кредиту, тому безпідставно збагатився переданням позивачкою відступного та припиненням його зобов`язань перед Кредитором, а тому передані нею кошти підлягають поверненню, не є підставою для застосування ст.1212 ЦК України до правовідносин, що виникли між сторонами.

Так, рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості як розмір виконаного поручителем зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з пропуском ТОВ «Кей-Колект» та позивачкою ОСОБА_1 строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України (припинення поруки). Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ст. 555 ЦК України, а саме: після одержання вимоги кредитора не повідомила про це боржника ОСОБА_3 і сама виконала його зобов`язання, тому ОСОБА_3 набув права висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

При розгляді справи Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення заборгованості як розмір виконаного поручителем зобов`язання за кредитним договором, встановлено, що 03 квітня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» зверталось до Полонського районного суду із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором до нього та до ОСОБА_1 . Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року у справі № 2/681/344/2015 681/503/15-ц в позові ТОВ «Кей-Колект» відмовлено у зв`язку із пропущенням строку позовної давності. Рішення набрало законної сили 29.03.2016 року, оскільки апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Отже позивачка ОСОБА_1 , перераховуючи кошти у сумі 475482,37грн, як відступне, на рахунок ТОВ «Кей-Колект» через невиконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 жовтня 2007 року, після спливу строку позовної давності, без узгодження відповідно до ст. 555 ЦК України власних дій із боржником ОСОБА_3 , діяла на власний ризик, а тому відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України не має права вимагати повернення виконаного навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

В судовому засіданні сторона позивача також наполягала на задоволенні позову, у зв`язку з його визнанням стороною відповідача.

Суд зауважує, що визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві. Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем.

Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності або добровільності їх визнання. Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Оскільки стороною відповідача не подавалась окрема письмова заява про визнання позову, така позиція відповідача була висловлена у судовому засіданні представником відповідача, суд провів судовий розгляд, дослідив всі обставини справи та перевірив їх доказами.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 залучений позивачем як відповідач, оскільки, будучи неповнолітнім станом на день смерті власного батька ОСОБА_3 , є його спадкоємцем першої черги за законом.

Спадкова справа №150/2021 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена 16 серпня 2021 року за заявою ОСОБА_7 , який є кредитором померлого згідно ст.1281 ЦК, відповідно до постанови Апеляційного суду Хмельницької області, справа №688/3024/17 провадження №22-ц/792/533/18 від 03 квітня 2018 року, що підтверджується копією спадкової справи, витребуваної судом за клопотанням представника позивача.

Згідно ст.1282 ЦК України відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець майна ОСОБА_3 має обов`язок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки ОСОБА_7 в установленому порядку звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про включення його кредиторським вимог у спадкову масу, відповідач ОСОБА_2 згідно ст.1282 ЦК України має обов`язок задовольнити вимоги ОСОБА_7 в межах вартості майна, одержаного у спадщину, тому ОСОБА_7 підлягав залученню до участі в справі як співвідповідач.

Так, визнанням стороною відповідача позову, без залучення позивачем до участі в справі співвідповідача ОСОБА_7 , порушуються права останнього, оскільки в разі задоволення позовних вимог позивачки на підставі визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , можуть бути порушені права ОСОБА_7 на повне задоволення його вимог кредитора в межах вартості спадкового майна, а тому останній має право на оспорювання підставності заявлених позивачкою ОСОБА_1 вимог.

Тобто, для задоволення позову на підставі його визнання відповідачем, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які підлягають встановленню.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63).

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків (24 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1316/364/12, провадження № 61-7023св20 (ЄДРСРУ № 96106030).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19(провадження № 61-6983св20).

За встановлених судом обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 4754,82 грн.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 82, 141, 263-265, 282, 284 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до спадкоємця боржника ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Полонської міської ради Хмельницької області про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16 квітня 1998 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Полонської міської ради Хмельницької області, місцезнаходження: м. Полонне, вул. Л.Українки, буд. 113, Хмельницької області.

Повний текст рішення виготовлений 30 листопада 2022 року

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК