08.06.2022 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючого судді Стрілецької О.В.
за участі секретаря судового засідання Скришевської О.Р.
розглянувши y відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом, -
23.09.2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовано тим, що відповідач є попереднім власником зазначеної квартири, після її відчуження самостійно знятись з реєстрації не бажає, фактично протягом тривалого часу проживає за межами України на території Російської Федерації. Позивач посилається на те, що у зв`язку із зареєстрованим місцем проживання відповідача у спірній квартирі, він змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
28.09.2021 року ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач у судове засідання направив заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав та просив задоволити (а.с. 40).
Відповідач у судові засідання, які були призначені на 17.11.2021 р., 17.02.2022 р., 24.03.2022 року та 08.06.2022 року не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 23), проте повернулись не врученими (а.с. 51,52).
Крім того, відповідно до положень ст. 498 ЦПК України, Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів від 15.11.1965 року матеріали позовної заяви направлялись до компетентного суду Російської Федерації для вручення відповідачу, проте залишились без виконання (а.с. 25-40).
Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позов не подав, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності відповідача за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
ОЦІНКА СУДУ
Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 15.09.2021 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в рівних частках кожний, продали та передали у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5-10).
В пункті 4.1 вказаного вище договору зазначено, що продавці та члениїх сім`ї до 17.09.2021 р. повинні зняти з реєстраційного обліку зареєстрованих осіб (а.с. 7).
Згідно копії довідки №877 Приватного підприємства «Управляюча компанія житлове експлуатаційне підприємство №1» від 15.09.2021 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 11).
Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власників квартири, у спірному житловому приміщенні не проживає протягом тривалого часу, наявність поважних причин, з яких відповідач не проживає у квартирі, та домовленості між сторонами про збереження права користування житлом, судом не встановлено. Відповідач є одним із попередніх власників квартири АДРЕСА_1 , який відчужив її на користь позивача, разом з тим не знявся з реєстраційного обліку.
Позивач разом з дружиною є власниками житлової квартири, а відтак на підставі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Беручи до уваги встановлені під час розгляду спору фактичні обставини справи, те, що реєстрація місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі не дозволяє йому у повній мірі реалізовувати своє право власності на квартиру, а тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та для визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 - задоволити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Стрілецька