КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1305/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної працівниками під час виконання трудових обов`язків,

установив:

В грудні 2019 року ТОВ «Т-Стиль» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної працівниками під час виконання трудових обов`язків, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі були працівниками магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ.

Для відповідачів - працівників магазину ТОВ «Т-Стиль» була встановлена колективна (бригадна) матеріальна відповідальність згідно Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 жовтня 2019 року.

В результаті проведеної 02 жовтня 2019 року комісійної позапланової інвентаризації товару магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ. було виявлено нестачу товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 73732 грн.

Позивач зауважує, що нестача товарно-матеріальних цінностей на підприємстві виникла в результаті неналежного та недбалого ставлення відповідачів до виконання своїх посадових обов`язків, зокрема невжиття заходів збереження підзвітних їм товарно-матеріальних цінностей та неінформування адміністрації про всі обставини, які могли загрожувати належному зберіганню підзвітних товарно-матеріальних цінностей.

Оскільки, матеріальна шкода заподіяна ТОВ «Т-Стиль» саме нестачею у магазині, яка виникла внаслідок відсутності матеріальних цінностей ввірених відповідачам, як колективу магазину, позивач вважає таку недостачу наслідком невиконання відповідачами покладених на них обов`язків із забезпечення збереження майна (товарів) та інших цінностей переданих власником, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з вказаним позовом.

Просило стягнути з відповідачів загальну вартість товару (товарно-матеріальних цінностей), що були прийняті під звіт вказаними працівниками, а саме по 12288,66 грн з кожного відповідача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року, вищезазначений позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Т-Стиль» шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків в розмірі 12688 гривень 66 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Т-Стиль» шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків в розмірі 12688 гривень 66 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Т-Стиль» шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків в розмірі 12688 гривень 66 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Т-Стиль» шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків в розмірі 12688 гривень 66 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Т-Стиль» шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків в розмірі 12688 гривень 66 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Т-Стиль» шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов`язків в розмірі 12688 гривень 66 копійок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з них шкоди та судових витрат, подали апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалися на те, що ні договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року, ні акт прийому-передачі майна за цим договором вони не підписували.

ОСОБА_1 вказувала на те, що вона не могла підписати Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність №03/08/19 від 03 серпня 2019 року, оскільки її було прийнято на роботу в ТОВ «Т-Стиль» лише 14 вересня 2019 року. Тобто, після того, як вказаний Договір було укладено.

ОСОБА_2 була прийнята на роботу в ТОВ «Т-Стиль» лише 14 вересня 2019 року, в той час як Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність №03/08/19 було укладено на місяць раніше, 03 серпня 2019 року. І тому, остання його не підписувала.

Крім того, ОСОБА_1 вказувала, що вона не підписувала й Акту прийому-передачі майна за вказаним договором, який позивач датує 02 жовтня 2019 року, тим самим числом, що і здійснює інвентаризацію та складає Акт інвентаризації товарів на складі №1625 від 02 жовтня 2019 року.

На переконання ОСОБА_1 , її підпис на договорі про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність №03/08/19 та на акті прийому-передачі майна за вказаним договором є підробленим.

Такої ж позиції притримується і ОСОБА_2 .

Вважають, що вони не можуть нести повної колективної матеріальної відповідальності за відсутність речей, які нібито передавались їм по акту.

Крім цього, зазначили, що суд першої інстанції не звернув уваги і не надав жодної оцінки тому факту, що договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність датований 03 серпня 2019 року, а накази про прийняття на роботу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - 13 вересня 2019 року з прийняттям на роботу з 14 серпня 2019 року.

Тобто, договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність нібито було укладено (і підписано скаржниками) на півтора місяці раніше, ніж вони були прийняті на роботу.

Між тим, чинне законодавство не дозволяє укладати договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність з особами, які не є працівниками підприємства.

Вважають, що якщо договір №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність з апелянтами дійсно було укладено 03 серпня 2019 року, як стверджує позивач, то такий договір є нікчемним, оскільки на дату укладення цього договору ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не були працівниками ТОВ «Т-Стиль».

Якщо договір №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, насправді, було підписано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не 03 серпня 2019 року, а пізніше, то позивач мав би не лише зазначити про це у позовній заяві, але й надати наказ про прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до числа членів колективу (бригади).

При цьому, в самому договорі мали би бути зазначені дати вступу цих осіб до колективу (бригади).

Відповідно до п. 4 договору №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року при вибутті зі складу колективу (бригади) окремих працівників або прийнятті до колективу нових працівників про це видається наказ і проти підпису вибулого члена бригади (колективу) в договорі зазначається дата і номер наказу про його вибуття, а прийнятий до бригади працівник підписує договір про колективну матеріальну відповідальність і вказує дату вступу до колективу (бригади).

Оскільки жодних вказівок на те, що договір №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року було укладено із скаржниками пізніше немає, то й підстав так вваж ти немає.

З огляду на зазначене, наданий позивачем договір №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року не є допустимим, достовірним та достатнім доказом виникнення у апелянтів зобов`язань з колективного повного відшкодування завданої шкоди, оскільки його було укладено до дати прийому ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на роботу до ТОВ «Т-Стиль».

При цьому наказу про прийняття апелянтів до складу колективу матеріали справи не містять, дата їх вступу до колективу у договорі не вказана, а самі скаржники заперечують факти укладення з ними такого договору.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наданий позивачем акт приймання-передачі майна за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року свідчить про те, що колективу (бригаді) не було передано майно, нестача якого була виявлена під час інвентаризації.

Так, наданий позивачем акт приймання-передачі від 02 жовтня 2019 року містить інформацію про те, який товар та в якій кількості і за якою вартістю наявний, яка кількість та вартість товару має бути та яка різниця між наявним товаром та товаром, що має бути.

Тобто, цей документ засвідчує, який товар 02 жовтня 2019 року та в якій кількості і за якою вартістю мав бути переданий від власника ТОВ «Т-Стиль» до колективу і наскільки реально передана кількість та вартість товару відрізняється від тієї, що мала бути передана.

З цього слідує, що ТОВ «Т-Стиль» мало передати колективу товар на загальну кількість 5730 одиниць та вартістю 949398 грн., а передало 5457 одиниць вартістю 875666,50 грн., що на 273 одиниці вартістю 73732 грн менше, ніж мало бути.

І саме така кількість, вартість і асортимент товару значаться відсутніми в документі під назвою інвентаризація товарів на складі №1625 від 02 жовтня 2019 року. Відповідно до даних останнього відсутніми значаться саме на 273 одиниці вартістю 73732 грн.

Більше того, кількість та асортимент товарів, які відсутні за даними інвентаризації товарів на складі №1625 від 02 жовтня 2019 року, співпадає з кількістю та асортиментом товарів, які не були передані ТОВ «Т-Стиль» колективу.

Тобто, у документі інвентаризація товарів на складі №1625 від 02 жовтня 2019 року зафіксовано відсутність тієї самої кількості товарів, того самого асортименту та вартості, які, як свідчать дані акту прийому-передачі від 02 жовтня 2019 року мали бути передані ТОВ «Т-Стиль» як власником, колективу, але не були передані.

Звертають також увагу і на те, що кількість та асортимент товару, зазначений у документі інвентаризація товарів на складі №1625 від 02 жовтня 2019 року є значно більшим від того, що вказаний у акті прийому-передачі товару від 02 жовтня 2019 року.

У документі інвентаризація товарів на складі №1625 від 02 жовтня 2019 року вказано, що має бути 15542 одиниці товару вартістю 4871146 грн., а є 15269 вартістю 4797414 грн, а в акті прийому-передачі вказано про передачу позивачем відповідачам 5457 одиниць товару вартістю 875666 грн., замість 5730 одиниць товару вартістю 949398 грн.

Тобто, акт прийому-передачі підтверджує передачу від позивача відповідачам трохи більше третини від тієї кількості товару, що перевірялась в ході інвентаризації. Доказів передачі інших товарів позивачем не надано.

Зазначили, що документ під назвою інвентаризація товарів №1625 від 02 жовтня 2019 року не є допустимим та достовірним доказом проведення інвентаризації в ТОВ «Т-Стиль» та відображення її результатів, адже з цього документу не зрозуміло, що саме за документ складено, хто його склав, за який період здійснювалась інвентаризація, хто був відповідальним за збереження активів, наявність яких перевірялась, чи був це документ перевірений та затверджений.

Таким чином, не проаналізувавши зміст наданих позивачем доказів та їх відповідність вимогам чинного законодавства та іншим матеріалам справи, суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення на підставі доказів, які не можуть ні підтверджувати факт покладення на скаржників повної колективної матеріальної відповідальності, ні передачу колективу товарів, вартість яких стягує позивач, ні завершення процесу інвентаризації та належне оформлення її результатів.

Просили скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Т-Стиль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та судового збору, та ухвалити цій частині нове судове рішення, про відмову у задоволенні позову.

Разом із подачею апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання чи виконано підписи від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у договорі №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою та чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у акті приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою.

Крім цього, апеляційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року подала і ОСОБА_3 , обґрунтовуючи її тим, що суд першої інстанції не врахував, що якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційно їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Разом з тим, вина відповідачів, неправомірність їх дій чи бездіяльності, наявність та розмір шкоди при винесенні рішення по справі не були встановлені належним чином.

Підписання нею акту прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей не дає підстави вважати, що нестача виникла саме з її вини, оскільки в період її роботи в товаристві на посаді адміністратора магазину, в останньому також працювали решта відповідачів, з якими було укладено договори про повну матеріальну відповідальність.

Крім того, позивачем не здійснено незалежну оцінку завданої йому шкоди.

Вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено фактів наявності прямої дійсної шкоди, порушення нею трудових обов`язків, в чому саме вони полягали, причинного зв`язку між порушенням та шкодою, під час проведення інвентаризації вона була відсутня, пояснення у неї з приводу складеного акту по факту нестачі продукції не відбиралися, причини з яких сталася нестача не встановлювалися.

Позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами того, що керівництвом товариства після отримання акта приймання-передачі вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, які саме винні, протиправні дії вона вчинила, що призвели до заподіяння відповідної матеріальної шкоди.

Просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Т-Стиль» відмовити.

Також, апеляційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року подала і ОСОБА_4 , мотивуючи її тим, що суд першої інстанції не врахував, що якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційно їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Разом з тим, вина відповідачів, неправомірність їх дій чи бездіяльності, наявність та розмір шкоди при винесенні рішення по справі не були встановлені належним чином.

Підписання нею акту прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей не дає підстави вважати, що нестача виникла саме з її вини, оскільки в період її роботи в товаристві на посаді касира, в останньому також працювали решта відповідачів, з якими було укладено договори про повну матеріальну відповідальність.

Крім того, позивачем не здійснено незалежну оцінку завданої йому шкоди.

Вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено фактів наявності прямої дійсної шкоди, порушення нею трудових обов`язків, в чому саме вони полягали, причинного зв`язку між порушенням та шкодою, під час проведення інвентаризації вона була відсутня, пояснення у неї з приводу складеного акту по факту нестачі продукції не відбиралися, причини з яких сталася нестача не встановлювалися.

Позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами того, що керівництвом товариства після отримання акта приймання-передачі вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, які саме винні, протиправні дії вона вчинила, що призвели до заподіяння відповідної матеріальної шкоди.

Просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Т-Стиль» відмовити.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_4 подала клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання чи виконаний підпис на оригіналі акту приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року нею чи іншою особою.

На вищезазначені апеляційні скарги ТОВ «Т-Стиль» подало відзиви, обґрунтовуючи їх тим, що для відповідачів була встановлена колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, що підтверджується Договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року.

Вказаний договір, від імені керівника колективу магазину було підписано адміністратором ОСОБА_3 , та у подальшому, після прийняття на роботу у договорі проставили свої підписи усі члени колективу магазину - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , а тому не заслуговують на увагу доводи щодо незаконності договору через підписання вказаного договору до моменту працевлаштування апелянтів.

Згідно з Актом інвентаризації товарів на складі №1625 від 02 жовтня 2019 року встановлено нестачу товару (товарно-матеріальних цінностей) на загальну суму 73732 грн.

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вказаний інвентаризаційний звіт підписувати відмовилися, а також відмовилися від надання пояснень причин виявленої нестачі товару, що підтверджується Актом про відмову від підпису №2-ОД від 02 жовтня 2019 року, що був складений особами, які відповідно до наказу проводили інвентаризацію.

Вказані обставини повністю спростовують твердження про те, що роботодавець не намагався отримати пояснення працівників магазину.

Вказані працівники відмовилися будь-що підписувати та написали заяви про звільнення з роботи.

У відповідності до п. 12 Договору про колективну матеріальну відповідальність, підставою для притягнення членів колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами.

Оскільки матеріальна шкода заподіяна ТОВ «Т-Стиль» саме нестачею в магазині, яка виникла внаслідок відсутності матеріальних цінностей ввірених відповідачам, як колективу магазину, вважає таку недостачу наслідком невиконання відповідачами покладених на них обов`язків із забезпечення збереження майна (товарів) та інших цінностей переданих власником.

Нестача товарно-матеріальних цінностей на підприємстві виникла в результаті незабезпечення належного контролю матеріально-відповідальними особами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , оскільки, сам принцип колективної відповідальності у цьому й полягає, що кожен працівник має бути зацікавлений у забезпеченні збереження підзвітних їм товарно-матеріальних цінностей, контроль один одного, інформування адміністрації про всі обставини, які могли загрожувати належному зберіганню підзвітних товарно-матеріальних цінностей, оскільки у протилежному випадку, у разі виявлення нестачі, відповідатиме увесь колектив (бригада).

Роботодавцем ТОВ «Т-Стиль» було забезпечено нормальні умови для зберігання матеріальних цінностей у магазині, а саме: було встановлено протикрадіжкову систему, яка складається із протикрадіжкових сповіщуючих воріт та радіочастотних датчиків для кожної одиниці товару та гнучких датчиків, а також, система камер відео спостереження.

Сам торговельний центр має цілодобову охорону та сигналізацію, тому крім працівників магазину, які відповідали за товарно-матеріальні цінності, які знаходилися в ньому, доступу до майна ТОВ «Т-Стиль» не мали будь-які треті особи.

До моменту проведення інвентаризації, працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не було повідомлено адміністрацію ТОВ «Т-Стиль» про те, що існують фактори, які можуть негативно вплинути на збереження товарно-матеріальних цінностей, від працівників не надходили повідомлення про виявлення фактів крадіжки товару з магазину відвідувачами, чи працівниками магазину, відтак, повна та беззастережна відповідальність за збереження ввіреного майна, лежить саме на особах відповідальних за його збереження.

Щодо процедури підписання договору про колективну матеріальну відповідальність, зазначає, що враховуючи численну кількість та магазинів та фактичне місцезнаходження відділу кадрів ТОВ «Т-Стиль» у м. Рівне, відповідальність за забезпечення підписання працівниками магазинів договорів про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, в кожному з магазинів покладено на адміністратора, у даному випадку в магазині ТОВ «Т-Стиль» «Льонокомбінат Goldi» у ТРЦ «Ocean Plaza» це була ОСОБА_3 .

Після прийняття на роботу кожного з відповідачів, ОСОБА_3 було забезпечено підписання кожним прийнятим на роботу працівником магазину договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність та подальшу передачу підписаних договорів до відділу кадрів ТОВ «Т-Стиль» у м. Рівне.

Звертає увагу на те, що договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність був укладений між сторонами у відповідності до вимог чинного законодавства і виходячи з презумпції правомірності правочину є чинним і таким, що створює відповідні правові наслідки для кожної зі сторін.

Просило залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року без змін.

Також просили відмовити у призначенні почеркознавчої експертизи, з тих підстав, що сторони не були позбавлені можливості скористатися таким правом в суді першої інстанції.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яке відбулось 29 червня 2021 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також їх представник ОСОБА_8 клопотання про призначення почеркознавчої експертизи підтримали, просили його задовольнити.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - ОСОБА_9 клопотання ОСОБА_4 про призначення по справі почеркознавчої експертизи підтримав, просив його задовольнити.

Заявив також клопотання про призначення почеркознавчої експертизи від імені ОСОБА_3 на вирішення якої поставити питання, чи виконаний підпис на оригіналі договору №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року ОСОБА_3 чи іншою особою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 червня 2021 року, клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено.

Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у договорі №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року ОСОБА_1 , від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у акті приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у договорі №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року ОСОБА_2 , від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у акті приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року ОСОБА_2 , від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у акті приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_4 , від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 у акті приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Витребувано у ТОВ «Т-Стиль» оригінал договору №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року та акт приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року.

Відібрано у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 експериментальні зразки почерку та долучено до матеріалів справи вільні та умовно-вільні зразки почерку.

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, що передбачена ст.ст.384,385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Роз`яснено сторонам наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України, а саме, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

15 липня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов висновок експертів №25919/25920/21-32 від 27 червня 2022 року, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до зазначеного висновку, підпис від імені ОСОБА_1 у договорі №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1 у акті приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року виконаний ОСОБА_1 .

Підпис від імені ОСОБА_2 у договорі №03/08/19 про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 серпня 2019 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_2 у акті приймання-передачі за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

У зазначеному висновку також вказано, що питання ухвали Київського апеляційного суду від 29 червня 2021 року в частині проведення експертизи підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не вирішувалось, у зв`язку з відсутністю оплати ними даної експертизи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яке відбулось 04 листопада 2022 року, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу останніх підтримав, просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Т-Стиль» проти задоволення апеляційних скарг заперечувала, просила залишити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , 02 серпня 2019 року була прийнята на роботу у ТОВ «Т-Стиль» на посаду адміністратора магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ, та була звільнена з роботи адміністратора магазину з 04 жовтня 2019 року, згідно наказу №680-ОС від 04 жовтня 2019 року, за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_1 , 14 вересня 2019 року була прийнята на роботу у ТОВ «Т-Стиль» на посаду продавця-консультанта магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ, та була звільнена з роботи продавця-консультанта магазину з 04 жовтня 2019 року, згідно наказу №680-ОС від 04 жовтня 2019 року, за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_2 , 14 вересня 2019 року була прийнята на роботу у ТОВ «Т-Стиль» на посаду продавця-консультанта магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ, та була звільнена з роботи продавця-консультанта магазину з 04 жовтня 2019 року, згідно наказу №680-ОС від 04 жовтня 2019 року, за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_4 , 18 липня 2019 року була прийнята на роботу у ТОВ «Т-Стиль» на посаду продавця-консультанта магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ, та була звільнена з роботи продавця-консультанта магазину з 04 жовтня 2019 року, згідно наказу №680-ОС від 04 жовтня 2019 року, за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_5 , 12 вересня 2018 року була прийнята на роботу у ТОВ «Т-Стиль» на посаду продавця-консультанта магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ, та була звільнена з роботи продавця-консультанта магазину з 04 жовтня 2019 року, згідно наказу №680-ОС від 04 жовтня 2019 року, за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_6 , 29 листопада 2016 року був прийнятий на роботу у ТОВ «Т-Стиль» на посаду продавця-консультанта магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ, та був звільнений з роботи продавця-консультанта магазину з 04 жовтня 2019 року, згідно наказу №680-ОС від 04 жовтня 2019 року, за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 03 жовтня 2019 року для вищевказаних працівників магазину ТОВ «Т-Стиль» була встановлена колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

Відповідно до Наказу ТОВ «Т-Стиль» №1/1-ОД від 01 жовтня 2019 року було призначено проведення позапланової інвентаризації товару в магазині ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ, обов`язки проведення інвентаризації було покладено на ревізора складського господарства ТОВ «Т-Стиль» Яшника М.В. та адміністратора ТОВ «Т-Стиль» Зелюнко Ю.О .

В результаті проведеної 02 жовтня 2019 року комісійної позапланової інвентаризації товару магазину ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ було виявлено нестачу товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 73732 грн, до складу інвентаризаційної комісії входили усі відповідачі, а також, ревізор складського господарства ТОВ «Т-Стиль» Яшник М.В. та адміністратор ТОВ «Т-Стиль» Зелюнко Ю.О .

Відповідно до Акту прийому передачі майна за договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 02 жовтня 2019 року, документально зафіксовано факт прийняття окремо кожним з членів колективу магазину - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , товарів, які повинні були знаходитись у магазині ТОВ «Т-Стиль» ТМ «Льонокомбінат Goldi», що розміщений у ТРЦ «Ocean Plaza» у м. Київ.

Згідно з Актом інвентаризації товарів на складі №1625 від 02 жовтня 2019 року встановлено нестачу товару (товарно-матеріальних цінностей) на загальну суму 73732 грн.

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вказаний інвентаризаційний звіт підписувати відмовилися, а також відмовилися від надання пояснень причин виявленої нестачі товару, що підтверджується Актом про відмову від підпису №2-ОД від 02 жовтня 2019 року, що був складений особами, які відповідно до наказу проводили інвентаризацію.

Як вбачається з Договору про колективну матеріальну відповідальність п.12 передбачено, що підставою для притягнення членів колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що відповідачі, будучи особами, що несуть часткову матеріальну відповідальність за схоронність матеріальних цінностей у відповідності до Договору про колективну матеріальну відповідальність, порушили посадові обов`язки, в тому числі, щодо збереження ввірених їм матеріальних цінностей, чим спричинили позивачу значні збити.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Т-Стиль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, підставою трудових правовідносин є трудовий договір.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою.

Відповідно до ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибутку може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково.

За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Згідно ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

За правилами ч.1 ст.135-2 КЗпП України, при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв`язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

Працівники, які не є керівниками підприємства (установи, організації) і структурних підрозділів на підприємстві або їх заступниками, за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням ними трудових обов`язків, несуть матеріальну відповідальність за ч.1 ст.132 КЗпП, крім випадків, для яких ст.134 КЗпП передбачена повна матеріальна відповідальність.

У такому ж порядку визначається матеріальна відповідальність працівників, з якими укладено договір про повну матеріальну відповідальність (статті 135-1,135-2 КЗпП, якщо шкода заподіяна не незабезпеченням цілості прийнятого під звіт майна, а іншими порушеннями трудових обов`язків (неналежним оформленням документів про виявлену при прийнятті матеріальних цінностей недостачу, що потягло її оплату тощо) (п.7 вказаної Постанови).

При цьому, як передбачено 14 зазначеної постанови, вирішуючи вимоги, які ґрунтуються на договорі про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, суди мають виходити з того, що остання є повною матеріальною відповідальністю, яка регулюється ст.135-2 КЗпП й іншими актами трудового законодавства, що її стосується.

Умови колективної (бригадної) матеріальної відповідальності визначаються письмовим договором, укладеним між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади) на підставі Типового договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

У випадках, коли в несхоронності матеріальних цінностей, крім членів колективу (бригади), з яким укладено договір, винні службові особи, суд обговорює питання про притягнення їх до участі у справі як співвідповідачів і визначає частину шкоди, яка відповідає ступеню вини кожного з них, і розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню з урахуванням виду і меж матеріальної відповідальності, яка на нього покладається.

Решта шкоди розподіляється між членами колективу (бригади) згідно з Типовим договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

Згідно із вимогами ст.138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів.

На виконання вимог частини 5 статті 12 ЦПК України, суд апеляційної інстанції сприяв учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом.

Так, за клопотанням апелянтів, апеляційним судом було призначено про справі судову почеркознавчу експертизу, однак, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не оплатили рахунки, виставлені експертом за проведення експертизи, остання була проведена лише відносно зразків підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Висновок експерта показав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підписували договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність №03/08/19, а тому вони не можуть нести повну відповідальність за відсутність речей, адже відповідно до положень ст.ст.134, 135-1,135-2 КЗпП України, саме договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність №03/08/19 від 03 серпня 2019 року є підставою для виникнення у скаржників зобов`язань з відшкодування в повному обсязі шкоди, завданої позивачу.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно не підписання ними договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність №03/08/19 знайшли своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом, у зв`язку з чим рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року підлягає скасуванню в частині позовних вимог ТОВ «Т-Стиль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Натомість, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не довели належними та допустимими доказами обставин, якими вони обґрунтовували свої апеляційні скарзі, у зв`язку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити.

За правилами частини першої-третьої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення вказаної норми процесуального права дає підстави дійти висновку про те, що апеляційним судом справа переглядається лише в межах доводів апеляційної скарги за наявними в ній і додатково поданими доказами.

Аналіз аргументів апеляційних скарг, свідчить про те, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, заявники були не згідні із рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року в частині задоволення позовних вимог до кожного з відповідачів окремо, на обґрунтування чого ними було наведено відповідні аргументи в апеляційних скаргах, які були предметом дослідження суду апеляційної інстанції в розмінні правил частини першої-третьої статті 367 ЦПК України, та яким надана вище відповідна правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції задоволених позовних вимог ТОВ «Т-Стиль» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядалось.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відмовити.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Стиль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 01 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба