Ухвала

07 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 200/20675/14

провадження № 61-14608св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року в складі колегії суддів:

Макарова М. О., Красвітної Т. П., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на іпотечне майно, зобов`язання вчинити певні дії.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від

27 січня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27 травня 2008 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 827 333грн, загальною площею 38,5 кв. м, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 27 травня 2008 року в розмірі 3 028 344,96 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1 523 630,99 грн, заборгованість за процентами в розмірі 1 504 713,95 грн. Стягнуто

з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 3 654 грн на відшкодування сплаченого судового збору. В іншій частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року заяву ПАТ «Дельта Банк» про ухвалення додаткового рішення суду задоволено. Доповнено заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року. Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на іпотечне майно, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27 травня 2008 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 827 333 грн, загальною площею 38,5 кв. м, житловою площею 23,5 кв. м, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 27 травня 2008 року в розмірі 3 028 344,96 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1 523 630,96 грн, заборгованість за процентами в розмірі 1 504 713,95 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2019 року поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та додаткове рішення від 04 квітня 2018 року з підстав поважності його пропуску. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та додаткове рішення від 04 квітня 2018 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2019 року справу призначено до розгляду в апеляційному суді.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року знято з апеляційного розгляду цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на іпотечне майно, зобов`язання вчинити певні дії. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року закрито. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 та її представник були обізнані про існування рішення суду з травня 2017 року, а на обставини непереборної сили заявники не посилались. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку та відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку щодо цього, оскільки сплив річного строку з дня складення повного тексту рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Постановою Верховного Суду від 11 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від

04 грудня 2019 року скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня

2015 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року у справі № 200/20675/14.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня

2018 року скасовано. У задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до

ОСОБА_1 про звернення стягнення, визнання права власності на іпотечне майно, виселення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 5 481 грн.

У серпня 2021 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що квартира відчужувалася ПАТ «Дельта Банк», який набув право власності на неї на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня

2018 року, ухвалених у справі № 2002/20675/14-ц, які в межах відповідного апеляційного провадження переглядалися судом апеляційної інстанції через чотири роки після ухвалення відповідного рішенні по суті позовних вимог.

02 квітня 2019 року на підставі результатів аукціону, між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Антиповою І. В., зареєстрований у реєстрі за № 199, за умовами якого право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_2 , що підтверджується вказаним договором, актом приймання-передачі нерухомого майна від 02 квітня

2019 року, квитанцією від 01 квітня 2019 року на суму 606 810,00 грн та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 161914815 від 02 квітня 2019 року, за умовами якого квартира стала власністю ОСОБА_2 .

За таких обставин ОСОБА_2 цілком обґрунтовано вважав, що постанова суду апеляційної інстанції у цій справі, що буде прийнята за наслідками апеляційного перегляду, обов`язково і безпосередньо вилине на права і обов`язки ОСОБА_2 як щодо позивача, так і щодо відповідача у цій справі, оскільки предметом відповідного апеляційного перегляду був документ, на підставі якого квартира належала на праві власності особі, у якої ОСОБА_2 придбав вказане майно на аукціоні. Наразі ОСОБА_1 ,. звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 та інших осіб, обґрунтованим постановою від 15 жовтня 2020 року, про витребування майна із чужого незаконного володіння, справа № 932/12781/20 (провадження відкрите

09 червня 2021 року).

Відтак судові рішення у цій справі виливають на його права, свободи, законні інтереси та обов`язки ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга, за наслідками розгляду якої суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження, подана ОСОБА_1 22 квітня 2019 року (а. с. 104) тобто через 23 місяці після отримання копії заочного рішення (а. с. 67) та через 55 тижнів (1 рік + 2 тижні) з моменту ухвалення додаткового рішення та складання його повного тексту.

Отже, апеляційна скарга подана ОСОБА_1 після спливу одного року з дня складання повного тексту як рішення від 27 січня 2015 року, так і додаткового рішення від 04 квітня 2018 року.

Матеріали справи не містять доказів та/або обґрунтувань наявності обставин непереборно сили, які б перешкоджали ОСОБА_1 звернутися із апеляційною скаргою. Перебування відповідача за межами України не є обставиною непереборної сили, оскільки остання перебувала у Сполучених Штатах Америки з власної волі. Представник ОСОБА_1 приймав участь у справі та ознайомився з повним текстом рішення від 27 січня 2015 року.

Оскільки апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 22 квітня 2019 року, то апеляційний суд при вирішенні питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження у справі повинен був керуватися нормами ЦПК України у редакції, що діяла на час подання апеляційної скарги.

Враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України (у редакції, чанній на час подання апеляційної скарга) та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присіяним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відтак у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для з`ясування поважності причин пропуску, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційної провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою після сплину річного строку з дня постановлення оскаржуваних відповідачем рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

28 листопада 2021 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Разом з цим, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 2-3887/2009(провадження № 61-17369св20), в якій колегія суддів виходила з того, що існують різні підходи щодо застосування норм ЦПК України та ГПК України у відповідній редакції, якими визначаються строки апеляційного оскарження судових рішень, ухвалених до 15 грудня 2017 року: в одних випадках суди застосовують процесуальні норми, які були чинними станом на момент ухвалення судом першої інстанції судового рішення, в інших - визнають, що застосуванню підлягають процесуальні норми в редакції, яка діяла безпосередньо перед набранням чинності ЦПК України та ГПК України в новій редакції на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

№ 2147-VІІІ. Наведені вище правові висновки свідчать про різний підхід до застосування Верховним Судом пункту 13 Перехідних положень ЦПК України та ГПК України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 березня 2021 року прийнято до розгляду справу № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21). Процесуальне питання, яке підлягає вирішенню в цій справі, є подібним до питання, переданого на вирішення Великої Палати Верховного Суду в справі

№ 2-3887/2009.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 200/20675/14 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 2-3887/2009.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук