Дата документу 08.12.2022
Справа № 334/5243/21
Провадження № 2/334/444/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Коломаренко К.А.,

за участі секретаря судового засідання Цілінко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі», про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі», в якій позивач просить визнати протиправними дії Концерну «Міські теплові мережі» щодо нарахування плати за послуги з централізованого постачання гарячої води за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань у розмірі 12 122,25 гривень за особовим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 . Зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» провести корегування нарахувань за послуги з централізованого постачання гарячої води (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), які були виставлені споживачу ОСОБА_1 за нормативами (нормами) споживання у рахунку на сплату житлово-комунальних послуг у розмірі 12 122,25 гривень, з урахуванням зафіксованих у Акті прийняття на облік/зняття з обліку квартирного приладу обліку гарячої води від 26.02.2020 року та останніх переданих показань квартирного лічильника КВ-1,5 №262094.

Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , та є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, виконавцем яких є відповідач Концерн «Міські теплові мережі». Нарахування за послугу з централізованого гарячого водопостачання по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 проводиться згідно показників лічильника КВ-1,5 №262094. Станом на дату подачі позову до суду у позивача існує заборгованість за послугу з постачання гарячої води, яка складає 12 122,25 гривень. Позивач ОСОБА_1 повністю не згоден з сумою заборгованості, оскільки насправді не має боргів по комунальним платежам та своєчасно передає показання до відповідних установ. Більше того, водою централізованого гарячого водопостачання позивач не користується вже тривалий час. У вересні 2020 року у рахунку на сплату житлово-комунальних послуг виявив, що має заборгованість незрозумілого походження у розмірі 12 122,25 гривень, через що звернувся з листом до Концерну «Міські теплові мережі», в якому просив пояснити природу даного боргу, детально вказавши період, за який його було нараховано, а також зазначити порушення, які могли бути допущені позивачем. У відповідь на вказаний лист позивача, відповідач вказав, що з 01 січня 2018 року повірка та ремонт квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, повинні були здійснюватись за кошти абонентів. Впродовж 2018-2019 року Концерном «Міські теплові мережі» проводилась активна інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. Так, в рахунках на сплату житлово-комунальних послуг за липень та серпень 2018 року всім споживачам Концерну «Міські теплові мережі» у разі простроченого терміну повірки пропонували до кінця 2018 року провести повірку лічильників гарячої води за кошти підприємства. Далі відповідач пояснює, що позивачем не були надані документі, які підтверджують своєчасну повірку приладу обліку гарячої води, встановленого у квартирі АДРЕСА_1 , у лютому 2019 року лічильник був знятий з абонентського обліку. Відповідно нарахування за послугу централізованого гарячого водопостачання по особовому рахунку проводились згідно встановлених норм споживання 0,14 м3 на одну особу на добу. По особовому рахунку зареєстровано 4 особи. На підставі поданих позивачем документів щодо проведення державної повірки 10.12.2019 року (за його рахунок) квартирний лічильник гарячої води був опломбований та прийнятий на абонентський облік. Відповідно з 10.12.2019 року нарахування за послугу централізованого гарячого водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 знов проводяться згідно показників лічильника. Позивач вказує, що обов`язок проведення періодичної повірки та відповідальність за своєчасність проведення покладається виключно на постачальників послуг. Отже на час настання строку чергової повірки засобу обліку гарячої води, на думку позивача, саме відповідач зобов`язаний був здійснити повірку. В порушення встановлених зобов`язань, відповідач вчасно не здійснив повірку квартирного засобу обліку гарячої води (у 2018 році), належного позивачу та безпідставно змінив порядок здійснення оплати послуг, що призвело до нарахування завищених розмірів оплати накопичення заборгованості. Відповідач у своїй відповіді жодним чином не навів, яким чином ним здійснювався контроль міжповіркових інтервалів засобів обліку гарячої води. Відповідач не надав доказів щодо попередження позивача про необхідність проведення повірки засобів обліку або доказів перешкоджання (не допуску представників відповідача) позивачем (або третіми особами) у здійсненні повірки (демонтажу, розпломбування лічильника тощо). Також, в акті прийняття на облік/зняття з обліку квартирного приладу обліку гарячої води від 26.02.2020 року (та в будь-яких інших актах обліку) відсутні зауваження щодо неналежного стану лічильника позивача, не зафіксовано жодної інформації щодо несанкціонованого втручання в його роботу в період експлуатації тощо. Таким чином, вважає абсолютно підтвердженим факт того, що у період з лютого по грудень 2019 року ним, як споживачем послуг, було передано правильні та точні показання, які Концерн «Міські теплові мережі» відмовився прийняти, та всупереч положенням чинного законодавства здійснив нарахування за послугу централізованого постачання гарячої води в об`ємі, який не відповідає реальній дійсності. З урахуванням викладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі», про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору, призначено підготовче засідання.

29.09.2021 року від відповідача Концерну Міські теплові мережі», за підписом представника Гак О.С. (діє на підставі довіреності), надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначає, що відповідач не визнає всі перелічені вимоги позивача та з викладеними в позовній заяві доводами не може погодитись, оскільки такі твердження ґрунтуються здебільшого на власних переконаннях позивача. Концерн «МТМ» не будучи зобов`язаним здійснювати відповідне інформування споживачів щодо своєчасної повірки особистих ПО ГВП, самостійно провів достатньо обширну публічну інформаційну кампанію щодо попередження використання індивідуальних ПО ГВП, в яких закінчився міжповірочний інтервал. Міжповірочний інтервал індивідуального пристрою обліку ГВП у позивача закінчився в січні 2019 року, після чого Концерном «МТМ» здійснювалося нарахування за послугу з гарячого водопостачання по місячній нормі споживання на кількість зареєстрованих осіб. Позивач свідомо проявив бездіяльність, що призвело до порушення правил експлуатації засобів вимірювальної техніки, а тому безпідставними є заявлені ним вимоги, оскільки відповідач діяв відповідно до визначених норм та положень чинного законодавства України. Керуючись вищевикладеним, відповідач просить позовні вимоги залишити без задоволення, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 03.12.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

01.07.2022 року від представника позивача адвоката Сопіна А.С. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у відповідача довідку щодо заборгованості позивача за надані послуги з централізованого постачання гарячої води.

Ухвалою суду від 01.07.2022 року витребувано в Концерну «Міські теплові мережі» довідку, щодо заборгованості за надані послуги з централізованого постачання гарячої води квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання ухвали суду від 01.07.2022 року позивач 23.09.2022 року через канцелярію суду надав довідку, щодо заборгованості за надані послуги з централізованого постачання гарячої води у квартирі АДРЕСА_1 , на суму 7 762,16 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. 09.12.2022 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача адвоката Сопіна Артема Сергійовича про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Концерну «Міські теплові мережі» не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв/клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Крім того, учасники справи виклали письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у письмових заявах по суті справи, визначених ст. 174 ЦПК України.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Комунальні послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для позивача у вищезазначеному житловому будинку надаються Концерном «Міські теплові мережі» на підставі публічного поговору про приєднання, який вважається акцептованим (прийнятим) усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

За вищевказаною адресою на ім`я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок: НОМЕР_1 та встановлено квартирний лічильник гарячої води КВ-1,5 №262094.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів.

Згідно зі пунктом 38 Переліку міжповіркових інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які знаходяться в експлуатації, за категоріями, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження міжповіркових інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які знаходяться в експлуатації, за категоріями» (зареєстрований у Мін`юсті 01.11.2016 за №1417/29547) на засоби вимірювальної техніки - лічильники води встановлено міжповірковий інтервал 4 роки, по закінченню якого вони підлягають періодичній повірці.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б спростовували граничний термін повірки лічильника у січні 2019 року, зокрема, технічного паспорту приладу, суд вважає, що обов`язок позивача здійснити повірку квартирного приладу обліку води виник у січні 2019 року. Вказані обставини стороною позивача не спростовані.

Отже, на час виникнення у позивача обов`язку здійснити повірку засобу квартирного приладу обліку води (січень 2019 року), така повірка мала бути здійснена за рахунок позивача.

У зв`язку з непроведенням позивачем повірки лічильника у встановлений строк, Концерном «МТМ» у лютому 2019 року було знято прилад з обліку та здійснювалося нарахування за послугу з гарячого водопостачання по місячній нормі споживання на кількість зареєстрованих осіб, а саме на чотирьох зареєстрованих осіб.

Як вбачається з копії акту прийняття на облік/зняття з обліку квартирного приладу обліку гарячої води від 26 лютого 2019 року, лічильник споживання послуги централізованого постачання гарячої води КВ-1,5 №262094, дана на пломбі з відбитком держповірювача 10.12.2019 року (а.с. 11).

З паспорту засобу вимірювальної техніки вбачається результат повірки від 10.12.1019 прилад придатний (а.с.12).

Станом на 01.04.2021 року позивачу за особовим рахунком № НОМЕР_1 нарахована заборгованість у сумі 12 122,25 гривень, що вбачається з рахунку на сплату житлово-комунальних послуг за квітень 2021 року (а.с.13), з якою позивач не згоден, оскільки послугами централізованого постачання гарячої води не користується вже тривалий час

Станом на 01.09.2021 року сума заборгованості позивача за спожиту послугу ГВП за особовим рахунком НОМЕР_1 , складає 7 762,16 гривень, про що свідчить довідка, надана Концерном «Міські теплові мережі» (а.с.127).

Концерн «Міські теплові мережі» впродовж 2018 року шляхом публікування публічних оголошень проводив інформаційну компанію, щодо здійснення своєчасної періодичної повірки індивідуальних пристроїв обліку ГВП, роздруківки яких, долучено до письмових пояснень відповідача (а.с. 28-35).

Позивач, як споживач послуг з гарячого водопостачання, про необхідність проведення повірки лічильника за власний рахунок був поінформований, оскільки відповідна інформація щодо термінів повірки встановлених в квартирі приладів обліку вказується в рахунках на оплату, які надходять споживачам кожного місяця.

Також споживачу було роз`яснено, що у разі не проведення повірки у встановлений законодавством термін, розрахунки на централізоване опалення та гаряче водопостачання будуть проводитись, як для споживачів, квартири яких не оснащені засобами індивідуального обліку.

Відповідно до ч. 1-2, 4 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Відповідно до п.2, 3 розділу IV Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 193 від 08.02.2016 року, результати повірки засобів вимірювальної техніки вважають позитивними, якщо їх метрологічні і технічні характеристики відповідають вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та технічних регламентів щодо ЗВТ .

Оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту здійснюється таким чином, зокрема:

- позитивні результати періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту ЗВТ засвідчують відбитком повірочного тавра на ЗВТ чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлюють свідоцтво про повірку ЗВТ за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.

- для засобів вимірювальної техніки, які визнані за результатами повірки такими, що не відповідають установленим вимогам, оформлюють довідку про непридатність ЗВТ за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, відповідач Концерн «Міські теплові мережі» мав право здійснювати нарахування за послуги централізованого постачання гарячої води позивачу тільки за показаннями засобу обліку, який пройшов повірку у встановленому законодавством порядку.

Суд звертає увагу, що позивачем було надано відповідачу підтверджуючі документи щодо проведення державної повірки 10.12.2019 року, яка мала бути виконана у січні 2019 року.

Враховуючи вищевказані вимоги Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII від 05.06.2014 та Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-8 від 22.06.2017, неповірені лічильники не є приладами обліку води, відповідно підстави для врахування їх показників для нарахування оплати за послуги постачання гарячої води - відсутні.

За викладених обставин дії працівників відповідача Концерну «Міські теплові мережі» по зняттю з обліку такого лічильника з 01 лютого 2019 року та нарахування плати за послуги з централізованого постачання гарячої води за нормативами (нормами) споживання за особовим рахунком є правомірними.

Відповідно до п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Пунктом 20 Правил № 630 передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до пункту 21 Правил № 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Оскільки позивач не виконав свого обов`язку у січні 2019 року щодо метрологічної повірки засобу технічного обліку гарячого водопостачання, то відповідачем правомірно з 01 лютого 2019 року у програмно-апаратному комплексі Концерну «Міські теплові мережі» знято з обліку такий засіб та знято ознаку його наявності, та відповідно з 01 лютого 2019 року проведено нарахування за послугу централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 , по нормі споживання на 4 особи.

Посилання позивача на те, що непроходження засобом обліку води метрологічної повірки не означає його автоматичну відсутність, а в Акті від 26.02.2020 року відсутні зауваження щодо належного стану лічильника та не зафіксовано жодної інформації щодо несанкціонованого втручання в його роботу в період експлуатації, тому відповідач зобов`язаний при нарахуванні плати за гаряче водопостачання враховувати показники даного приладу, спростовуються вимогами вищевказаних норм законодавства та пункту 21 Правил №630 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі», про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.