справа № 570/2639/21
провадження № 2/570/692/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

покликаючись на непогашення відповідачем заборгованості по кредитному договору, представник позивача ОСОБА_2 у поданій 22 червня 2021 року позовній заяві просить стягнути 78 627 грн. 93 коп. боргу та сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

У заяві про перегляд заочного рішення, поданій 29 грудня 2021 року, представник відповідача адвокат Харчук В.І. по суті позовних вимог повідомив, що відповідач вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині нарахування банком прострочених відсотків та комісій. Стверджує, що умови кредитного договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, а загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування більш ніж вдвічі перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом.

Представник позивача адвокат Лисенко В.М. подав до суду 03 травня 2022 року заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду, в яких вважає, що підстави для скасування заочного рішення судом відсутні та просить заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 листопада 2021 року у справі № 570/2639/21 залишити в силі. Покликається на те, що банк надав позичальникові всю інформацію про умови кредитування в письмовій формі, з якими позичальник ознайомився шляхом підписання заяви-згоди, відповідач отримала кредит і використала його на свої потреби, не заперечуючи щодо умов договору та виконувала його протягом певного часу і сплачувала кошти.

Сторони не забезпечили явку своїх представників у судове засідання.

Зважаючи на те, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Як встановлено судом, 28 грудня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір № 3745, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 49 600 грн. 00 коп. строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом та щомісячною комісією за обслуговування кредиту.

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 підписала заяву-згоду № 5770310 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб.

У відповідності до розрахунку станом на 13 травня 2021 року заборгованість за кредитним договором, на думку сторони позивача, становить 78 627 грн. 93 коп., а саме:

- 47 378 грн. 05 коп. - залишок простроченого кредиту;

- 8 681 грн. 88 коп. - залишок прострочених відсотків;

- 22 568 грн. 00 коп. - залишок прострочених комісій.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Отриманню даного кредиту передувало укладення сторонами кредитного договору, з умовами якого відповідач була згідна. Дані факти підтверджуються підписом сторін у договорі.

Укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені та підписані, договір виконувався позичальником, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача і свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження ними усіх його умов. Жодних претензій до банку з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред`являла. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату.

Підписаним сторонами договором передбачено, що його цільове призначення на споживчі потреби, сторонами обумовлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3,5 % від суми кредиту, узгоджено, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборогованість за кредитом 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0 % річних; визначено графік платежів за цим договором, з яким відповідач погодилася.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою позивача, який являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надала суду жодного належного доказу, що спростовують наявність кредитних відносин та не спростувала подані позивачем розрахунки заборгованості за таким кредитним договором. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надала, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а її дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту у повному обсязі. Судом таких доказів також не здобуто, що вказує на обґрунтованість позову. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення по суті.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" заборгованість за кредитним договором № 3745 від 28 грудня 2018 року у розмірі 78 627 (сімдесят вісім тисяч шістсот двадцять сім) грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро", , місцезнаходження: вул.Жилянська, буд.32, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Кушнір Н.В.