23.02.2022
№ 2-п/642/3/22
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Бородіної О.В.,

за участю секретаря Добронос Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Олесів Назара Ярославовича про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 року за нововиявленими обставинами по справі № 642/2667/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2640 грн.

Постановою апеляційного суду від 27.04.2021 рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.10.2021 року Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року залишено без змін.

20.12.2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Олесів Н.Я. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 року. Заява мотивована тим, що між відповідачем та гр. ОСОБА_3 05.05.2013 року укладено договір позики грошових коштів на загальну суму 70 000 доларів США, які він був зобов`язаний повернути до 05.05.2021 року. Вказані кошти він отриман на придбання спірної квартири. У визначений строк, а саме 05.05.2021 року ОСОБА_1 грошові кошти гр. ОСОБА_3 у повному обсязі повернув, про що складено відповідну розписку. Даний доказ не міститься у матеріалах цивільної справи, оскільки вчинення цих дій відбулось вже після ухвалення судового рішення. Та був наданий лише у суді касаційної інстанції. У постанові Верховного суду від 25.10.2021 року вказано, що він не приймає до уваги посилання заявника на повернення грошових коштів за договором позики після розірвання щлюбу та на відповідну розписку позикодавця про повернення коштів, оскільки суд касаційної інстанції не може вдаватись до встановлення або оцінки доказів чи на перевагу одних доказів над іншими.

Заявник вважає, що оскільки ОСОБА_1 05.05.2013 року отримав від ОСОБА_3 у позику грошові кошти на придбання квартири, а також того що вказані кошти він повернув в строк який визначений сторонами договору позики, однак під час ухвалення судового рішення у справі судом першої інстанції, вказаний факт небув врахований та відомий як суду так і відповідачу, то зазначені обставини є істотною обставиною, що не була встановлена судом та не була відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, тому наявна підстава для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Звертаючись з заявою, просив скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про поділ майна пожружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 , відмовити.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги.

Позивач в судовому засідані заперечувала проти задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд, вислухавши доводи сторін, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як зазначено у п. 7 вищезазначеної Постанови, питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. (Пономарьов проти України, № 3236/06 §40 ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Разом з тим, процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).

Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального права, доводи заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд приходить до висновку, що заявником не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати судове рішення, а доводи заявника, на які він посилається, як на нововиявлені обставини, а саме повернення грошових коштів ОСОБА_1 за договором позики від 05.05.2013 року, за своєю суттю не є доказом, яким підтверджуються нововиявлені обставини та не відноситься до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України, і не є підставою для перегляду і скасування рішення суду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу (частина четверта статті 429 ЦПК України).

З урахуванням викладеного вище, у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 268, 423, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Олесів Назара Ярославовича про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 року за нововиявленими обставинами - відмовити

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п"ятнадцяти днів з дня її складення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повий текст ухвали складено 23.02.2022 року.

Суддя Бородіна О.В.