19.12.22 Справа № 469/702/19
2/469/76/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2022 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанкдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Ухвалою від 15 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху.
02 жовтня 2019 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.
Зважаючи, що сторони виклали свою позицію у направлених до суду заявах по суті справи, повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, але не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні або надати заяви про його відкладення, що не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України вирішив справу без присутності учасників справи.
З матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2008 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.13), у якій погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, та що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Відповідно до Заяви, відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 500,00 грн.; у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким з видів зобов"язань, передбачених цим договором, більш як на 120 днів, у зв"язку з чим банк буде вимушений звернутися до суду, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф у сумі 250 грн. + 5% від суми позову.
У довідці про умови кредитування, підписаній відповідачем при укладенні кредитного договору, сторонами визначено базову відсоткову ставку, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, та складає 1.9% на місяць, тобто 22.8% річних; розмір щомісячних платежів становить 7% від суми заборгованості та сплачується до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.46).
До Заяви позивачем надано також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD» - а.с..45) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.14-28), розміщених на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємних частин кредитного договору.
Укладення сторонами кредитного договору підтверджено також випискою з особового рахунку відповідача, якою підтверджено рух коштів по рахунку, та не оспорюється відповідачем.
Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Статтею 1056-1, яка передбачає можливість та порядок зміни процентної ставки, Цивільний кодекс України доповнено Законом № 661-VI від 12.12.2008, тобто після укладення кредитного договору сторонами, а тому розмір відсотків за цим договором, виходячи з положень ч.2 ст.1054 ЦК, ч.1 ст.1048 ЦК, встановлюється договором сторін.
Відповідно до ч.1 статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Додані до матеріалів позовної заяви Витяги з Умов та правил, а також внутнішньобанківські накази про зміну умов кредитування не містять підпису позичальника, а тому з наданих документів не можна встановити, що саме ці Витяги з Умов і Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву на отримання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо порядку зміни розміру процентів, пені у зазначеному в них розмірах і порядках нарахування, або в подальшому не змінювались, у зв"язку з чим такі Тарифи і Умови та Правила не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного банком з відповідачем.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, відповідно до якої до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а саме укладеною у письмовій формі угодою сторін, узгодження сторонами зміни процентної ставки, сплату відсотків за рахунок тіла кредиту, а також встановлення відповідальності відповідача у вигляді пені, тому за відсутності інших допустимих доказів досягнення сторонами у належній формі домовленості щодо цих умов застосування цих умов позивачем щодо укладеного сторонами кредитного договору є неправомірним.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на сплату ним заборгованості, так як на момент звернення позивача з позовною заявою до суду вказані відповідачем платежі не були здійнені, що вбачається також і з витягу з особового рахунку відповідача.
Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грощових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тобто ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у цивільній справі №6-2003цс15.
Оскільки відповідачем порушено строки погашення заборгованості, встановлені довідкою про умови кредитування (7% суми заборгованості, але не менше 50 грн. до 25 числа місяця, наступного за звітним), тому наявні підстави для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 250,00 грн. та 5,0% від суми заборгованості, що складає 2194,67 грн.
Вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають в силу заборони подвійної цивільно-правової відповідальності та відсутності письмової угоди сторін щодо застосування такого виду відповідальності.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: