Справа № 486/1313/21
Провадження № 2/486/114/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.

при секретарі Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович, Южноукраїнський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 30.07.2021 року на його поштову адресу надійшли два поштових відправлення. Одне від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. про відкриття виконавчого провадження № 66165482, на виконання виконавчого напису №23906, виданого 28.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з нього на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в сумі 17492,10 грн.. Інше від Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з постановою від 13.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66064156, на виконання виконавчого напису № 16544, виданого 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості в сумі 10185,95 грн.. Зазначає, що будь-яких правовідносин з ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» у нього не було, будь-яких договорів він з ними не укладав і ніяких коштів від них не отримував, а тому будь-які їх вимоги не являються безспірними. Вважає, що вказані виконавчі написи вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», зокрема зазначає, що вчинення нотаріального напису можливе лише при наявності безспірної заборгованості перед стягувачем. Просить визнати виконавчий напис № 23906, виданий 28.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з нього на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості в сумі 17492,10 грн. та виконавчий напис № 16544, виданий 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості в сумі 10185,95 грн., такими, що не підлягають виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.08.2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 66165482 відкритим приватним виконавцем виконавчого кругу Миколаївської області Куліченком Д.О. та за виконавчим провадженням № 66064156 відкритим Южноукраїнський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

13.09.2021 року ухвалою суду було залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою суду від 13.10.2021 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

23.12.2021 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Згідно з ч.1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

19.11.2021 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» надійшоввідзив на позовну заяву, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача Сорочан О.В. надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Від третьої особи Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника.

Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про місце та час розгляду справи сповіщались шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення про виклик, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Заяв чи клопотань до суду не надавали.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 05.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна.

20.02.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено договір факторингу № 165, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна № 0 від 05.10.2012 року перейшло до ТОВ «Олком-Лізинг».

Також, 20.02.2020 року між ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» було укладено договір факторингу № 2002-Ф2, відповідно до умов якого право вимоги за вищезазначеним договором перейшло до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум».

04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис за № 16544, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості в сумі 10185,95 грн..

На підставі вказаного виконавчого напису заступником начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Черненко Г.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66064156 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. № 16544 від 04.06.2021 року.

Крім того, 28.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за № 23906, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції», якому ТОВ «Фінансова компанія «Верона», на підставі договору факторингу № 1-31/08-В від 31.08.2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 1400326 від 12.07.2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Верона» та ОСОБА_1 , заборгованості в сумі 17492,10 грн..

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д.О. 21.07.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66165482 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 23906 від 28.04.2021 року.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Окрім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, стаття 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року справа № 6-887цс17, від 23.01.2018 року справа № 310/9293/15ц, від 19.09.2018 року справа № 207/1587/16 та від 31.10.2018 року справа № 308/11193/16-ц.

Окрім того, матеріали справи не містять відомостей того, що ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», набувши право вимоги за кредитними договорами до позивача ОСОБА_1 , направили відповідні повідомлення за його адресою, а нотаріусам надали належні та достатні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалось.

Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження факту безспірності заборгованості ТОВ «Форвард Фінансів» мало б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати.

Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ № 566, Постанови правління НБУ № 174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін..

Таким чином, приватні нотаріуси не перевірили наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорювані виконавчі написи нотаріусами було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому вони підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

У зв`язку із задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позову у розмірі 1816,00 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., що разом становить 2270,00 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладається на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст. 12, 13, 19, 76-81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович, Южноукраїнський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 23906, виданий 28.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 17492,10 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий напис № 16544, виданий 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості у розмірі 10185,95 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (ЄДРПОУ 40966896, адреса: вул. Загородня, буд. 15, оф. 313, м. Київ, 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (ЄДРПОУ 42024152, адреса: вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус «В», поверх 4, каб. 402, м. Київ, 01042) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.08.2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. САВІН