Справа № 357/9938/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участю секретаря Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за правилами окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи тим, що вона, ОСОБА_1 , звернулася до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Київській області з документами для оформлення та призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, їй було повідомлено, що неможливо належним чином оформити пенсійне забезпечення в зв`язку з розбіжностями в написанні її ім`я в поданих документах. Зокрема, в паспорті ім`я вказано « ОСОБА_2 », в трудовій книжці вказано « ОСОБА_2 », у свідоцтві про народження « ОСОБА_2 », а у табелі виходу на роботу за вересень 1986 року « ОСОБА_2 ». Оскільки, наданий час, виникли певні неузгодженості в документах, що посвідчують та ідентифікують її особу, вона вимушена звернутися до суду та просити встановити юридичний факт, що правовстановлюючі документи, а саме: паспорт НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 1997 року Білоцерківським РВГУ МВС України в Київській області, запис російською мовою ОСОБА_3 ; трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 01.08.1985 року, зазначено російською мовою ОСОБА_3 ; свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , видане 09.06.1967 року; табель виходу на роботу за вересень 1986 року в Новошепеличському СПО зазначено «Наталя»; належать їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась в селі Озерна Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_4 ( а. с. 1-5 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2022 року ( а. с. 18 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 01 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання на 22 листопада 2022 року ( а. с. 22 ).

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, 22.11.2022 року за вх. № 41305 судом отримано заяву, в якій представник заявника адвокат Карпенко Ю.Л., який діє на підставі Ордеру від 27.10.2022 року ( а. с. 17 ) просив справу слухати у відсутність заявника. Вимоги підтримують.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення.

З даного поштового повідомлення вбачається, що судову повістку отримано 15.11.2022 року про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 22.11.2022 року о 10 годині 00 хвилин.

Заяв та клопотань від заінтересованої особи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Неявка учасника справи, який належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання і від якого не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, не перешкоджає його розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, у відповідності до вищезазначеної норми, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження, яке видане 09 червня 1967 року, місце реєстрації Озерянська сільська рада Білоцерківського району Київської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 , батьками якої вказано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( а. с. 12 ).

З наявної в матеріалах справи копії паспорта, останній виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а. с. 8-9 ).

Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 23.12.1989 року вбачається, що шлюб був укладений 23.12.1989 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , після укладення шлюбу присвоєно прізвища чоловіку та дружині ОСОБА_9 ( а. с. 7 ).

З трудової книжки вбачається, що остання була заповнена на прізвище ОСОБА_10 , змінено на ОСОБА_9 , у зв`язку з укладанням шлюбу, ім`я вказано як « ОСОБА_2 », по батькові « ОСОБА_11 », ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а. с. 11 ).

Також, з табелю виходу на роботу за вересень 1986 року в Новошепеличському СПО вбачається, що в ньому міститься інформація, де ОСОБА_5 працювала продавцем ( а. с. 13 ).

Встановлено, що під час розгляду та вивчення поданих заявником документів до заінтересованої особи для призначення пенсійних виплат, останній рішенням від 25.08.2022 року № 05 було відмовлено, мотивуючи тим, що в трудовій книжці заявника маються розбіжності в імені та відповідно відсутнє підтвердження факту роботи в зоні відчуження та відсутністю необхідного страхового стажу ( а. с. 15 ).

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме: паспорт НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 1997 року Білоцерківським РВГУ МВС України в Київській області, запис російською мовою ОСОБА_3 ; трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 01.08.1985 року, зазначено російською мовою ОСОБА_3 ; свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , видане 09.06.1967 року; табель виходу на роботу за вересень 1986 року в Новошепеличському СПО зазначено «Наталя»; належать їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась в селі Озерна Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_4 .

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до чинного законодавства України, встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі (трудовій книжці) не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, здійснюються у судовому порядку.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 2.11-2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р., за № 110, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи документи вбачається, що дійсно в документах, які видані на ім`я заявника, а саме: паспорт НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 1997 року Білоцерківським РВГУ МВС України в Київській області, трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 01.08.1985 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 09.06.1967 року; табель виходу на роботу за вересень 1986 року в Новошепеличському СПО маються розбіжності при їх заповненні та видачі в імені заявника.

Так, у вищевказаних документах ім`я заявника було вказано по різному, « ОСОБА_2 », « ОСОБА_2 », « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 ».

В експертному висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 26 жовтня 2022 року № 056/1002-а, яке було проведене на замовлення заявника ОСОБА_1 , експерт ОСОБА_12 зазначив, що з урахуванням зазначеного українські записи особового імені ОСОБА_2 ( паспорт, запис ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 ( свідоцтво про народження, запис ОСОБА_13 ), ОСОБА_2 ( табель виходу на роботу робітників, запис ОСОБА_13 ) і записи російською мовою ОСОБА_2 ( зазначений паспорт, запис ОСОБА_13 ), ОСОБА_2 ( трудова книжка, запис ОСОБА_10 , змінено на ОСОБА_1 ) у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності між записами зумовлені поліваріантністю особових імен спільного етимологічного походження й виникли внаслідок документальної фіксації офіційних варіантів особового імені українських ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ; російських ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ( а. с. 14 ).

Тому, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд достовірно встановив факт належності вищевказаних документів, а саме: паспорт НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 1997 року Білоцерківським РВГУ МВС України в Київській області, трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 01.08.1985 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 09.06.1967 року; табель виходу на роботу за вересень 1986 року в Новошепеличському СПО дійсно належать заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в селі Озерна Білоцерківського району Київської області, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_4 .

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для призначення та отримання пенсії у встановленому законом порядку. Основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії за віком являється трудова книжка. Без встановлення факту належності трудової книжки заявнику, вона позбавлена соціальної гарантії наданої державою, а саме на призначення та отримання пенсії за віком.

З наведених вище обставин, враховуючи, що заявник позбавлений можливості самостійно звернутися для внесення виправлень, тобто, в інший спосіб вона позбавлена можливості захистити своє право, тому необхідно дійти висновку про наявність підстав для захисту її прав у судовому порядку.

Отже, з урахуванням зазначено, суд приходить до висновку, що знайшло своє підтвердження того факту, що саме заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належать документи: паспорт НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 1997 року Білоцерківським РВГУ МВС України в Київській області, трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 01.08.1985 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 09.06.1967 року; табель виходу на роботу за вересень 1986 року в Новошепеличському СПО.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка дали підстави для висновку, що вимоги заявниці знайшли своє підтвердження в тому, що при заповненні вищезазначених документів дійсно було допущено в них помилку в зазначенні ім`я останньої ( на українські мові так і на російській мові ), тому, з метою захисту її особистих прав, суд встановив факт належності вказаних документів заявнику, що в свою чергу надасть можливість заявниці реалізувати своє право на соціальну захищеність зі сторони держави Україна у вигляді призначення пенсії при виповненні відповідного віку.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, а чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 13, 89, ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 353-355 ЦПК України, п.п.1, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, суд,

У Х В А Л И В :

Заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Встановити факт, що правовстановлюючі документи, а саме: паспорт НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 1997 року Білоцерківським РВГУ МВС України в Київській області, запис російською мовою ОСОБА_3 ; трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 01.08.1985 року, зазначено російською мовою ОСОБА_3 ; свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , видане 09.06.1967 року; табель виходу на роботу за вересень 1986 року в Новошепеличському СПО де ім`я зазначено « ОСОБА_2 » належать заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в селі Озерна Білоцерківського району Київської області.

Судові витрати віднести за рахунок заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в київській області ( адреса місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ).

Повне судове рішення складено 22 листопада 2022 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов