Справа № 755/9366/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретарів: Зілінської М.В, Івіної М.Ю., Передрій І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Чучковська А.В.,

відповідач - не з`явився,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чучковська А.В. звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 23 листопада

2009 року по 01 червня 2021 року в розмірі 1 732 416,12 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі

з 22 листопада 1996 року по 09 січня 2009 року. Від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2010 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 23 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 15 лютого 2010 року головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС ГТУЮ в м. Києві Рудковською І.О. було відкрито виконавче провадження №17439196, у межах якого виконується рішення щодо стягнення аліментів. Представник позивача зазначає, що відповідач сплачував аліменти на утримання дитини нерегулярно шляхом прямих грошових переказів поштою. Протягом з 23 липня 2009 року по даний час боржником сплачено 25 718,00 грн. 13 листопада 2015 року ОСОБА_3 , на утримання якої стягувалися аліменти, досягла повноліття, але заборгованість по сплаті аліментів боржником-відповідачем по праві погашена не була. Зазначає, що матеріали даного

ВП №17439196 були двічі втрачені. Крім того, не зважаючи на численні звернення позивача та її представника рішення суду досі залишається не виконаним. З вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 21 травня 2019 року складає 61 476,25 грн. Розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем, сторонами не оскаржувався. Станом на 01 червня 2021 року заборгованість по сплаті аліментів не погашена, у зв`язку з чим позивачем нарахована пеня від суми несплачених аліментів у розмірі 1 732 416,12 грн. Крім того вважає, що підстави для зменшення розміру пені відсутні.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 червня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (т.1 а.с.23-24)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Красника С.М. про зупинення провадження у справі. (т.1 а.с.50, 57-59)

23 листопада 2021 року в підготовчому засіданні представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Чучковською А.В. подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 23 листопада 2009 року по 01 червня 2021 року в розмірі 1 709 362,90 грн (т.1 а.с.173-182), яка прийнята судом (т.1 а.с.193-194).

23 листопада 2021 року на електронну адресу суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Красника С.М., в якому представник просить відмовити в задоволені позову. У відзиві зазначено, що відповідачем сплачувались аліменти на утримання доньки у повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій та листом

АТ «Укрпошта». Вказується, що до позову не долучено доказів звернення позивача до відповідача з вимогами про сплату аліментів. Також у відзиві зазначається, що обрахований позивачем розмір заборгованості в сумі 61 476,25 грн є спірним та складає 3,55% від заявленої до стягнення суми. Відзив також обґрунтований тим, що вина відповідача ОСОБА_2 у не виконанні рішення суду щодо сплати аліментів взагалі відсутня, оскільки заборгованість погашена у повному обсязі ще станом на грудень 2020 року. Офіційно не працюючи,

ОСОБА_2 не мав змоги своєчасно виконати рішення суду, однак вживав для цього всіх необхідних заходів. Представник відповідача зазначає, що у розпорядженні відповідача наявні квитанції про сплату заборгованості на суму 77 143,00 грн, у той час як за відомостями Дніпровського відділу ДВС сплачено лише приблизно 26 418,00 грн. У липні 2021 року представник ОСОБА_2 звертався до Дніпровського відділу ДВС у м.Києві із заявою про проведення взаємозвірки розрахунків у виконавчому провадженні щодо сплати аліментів ОСОБА_2 та 10 червня 2021 року отримав розрахунок заборгованості по аліментам, проте будь-якої письмової відповіді щодо підстав не зарахування аліментів на суму

53 143,00 грн Дніпровським відділом ДВС не було надано. Усно державним виконавцем було повідомлено про неврахування квитанцій, у яких відсутнє призначення платежу. Представник вважає таке твердження не обґрунтованим нормами чинного законодавства та особистою думкою державного виконавця. При цьому представник відповідача зазначає, що під час переказу коштів у відділені Укрпошти не передбачено можливості особи, яка здійснює переказ, особисто контролювати внесення оператором коректного призначення платежу. На думку представника відповідача, підставою для відмови у прийнятті в рахунок оплати аліментів копій квитанцій стало лише те, що у платіжних документах відсутнє призначення платежу - аліменти, хоча відомості щодо отримувача зазначені. (т.1 а.с.67-70)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року відмовлено в задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Красника С.М. про продовження строку для подання відзиву, відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Красника С.М. - залишено без розгляду. (т.1 а.с.75, 197-198)

Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року скасовано, продовжено ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позовну заяву до

22 листопада 2021 року. (т.1 а.с.229-231)

В підготовчому засіданні 21 лютого 2022 року прийнято відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Красника С.М. (т.1 а.с.254-255)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.15-16).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чучковська А.В. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та додатково зазначила, що відповідач заперечуючи розмір заборгованості, посилається на квитанції без призначення платежу, однак перед сплатою аліментів відповідач завжди телефонував позивачу та повідомляв про переказ коштів, вказував у квитанціях призначення платежу - аліменти. Донька просила у відповідача кошти на подорожі та на придбання телефону, що не входило до складу аліментів. Крім того, представник позивача зазначила, що відповідач є співвласником квартири та перераховував позивачеві кошти на оплату комунальних платежів відповідно до своєї частки в праві власності. Також пояснила, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок щодо сплати аліментів на підставі рішення суду, проте через виконавця ніколи не виконував, всі кошти сплачував безпосередньо позивачеві поштовими переказами. Вважає хибним посилання сторони відповідача у відзиві на те, що розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості, оскільки ця норма чинна лише з 2018 року, а пеня нарахована з моменту стягнення аліментів. Зазначила, що розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем, не оспорювався в судовому порядку. На думку представника позивача, зменшення розміру пені можливе лише за наявності певних обставин, які відповідачем не заявлялись.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та зазначила, що відповідач завжди вимагав документальне оформлення передання коштів. Донька хотіла телефон та подорожувати, відповідач переказував кошти через Укрпошту, оплачував перший семестр в 2012 року, переводив кошти на взуття. Однак це були одноразово перераховані суми, які не входили до складу аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Красник С.М. в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її позивача представника, допитавши позивача в якості свідка, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони мають доньку - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2010 року у цивільній справі №2-627/10 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (т.1 а.с.41-42)

Копію цього рішення відповідачем ОСОБА_2 отримано 08 лютого 2010 року (т.1 а.с.43)

15 лютого 2010 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Петрук І.О. відкрито виконавче провадження №17439196 на підставі виконавчого листа №2-627/2010, виданого

10 лютого 2010 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (т.1 а.с.12)

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21 травня 2019 року

ВП №17439196, заборгованість за виконавчим листом №2-627/2010 від 10 лютого 2010 року станом на 21 травня 2019 року складає 61 476,25 грн (т.1 а.с. 13, 127-128).

За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 10 серпня 2021 року

ВП №17439196, заборгованість за виконавчим листом №2-627/2010 від 10 лютого 2010 року станом на 10 серпня 2021 року складає 59 720,25 грн (т.1 а.с. 80-81)

04 березня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва видано дублікат виконавчого листа №2-627/2010 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь

ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (т.1 а.с. 11, 106-107).

12 листопада 2021 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Арійончик К.В. закінчено виконавче провадження №620030040, відкрите на підставі виконавчого листа №755/3289/19, виданого 16 січня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 лютого 2019 року і до закінчення навчання 30 червня 2019 року, у зв`язку зі сплатою боржником боргу в повному обсязі. (т.1 а.с. 183-184)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 була допитана за її згодою в якості свідка та надала показання аналогічні за змістом наданим нею поясненням. Зазначила, що квитанції без вказання їх цільового призначення, долучені стороною відповідача, це кошти на оплату комунальних послуг, навчання доньки, придбання телефону для неї та оплата зв`язку, подорожей, гуртків, а не аліменти. Коли відповідач сплачував аліменти, то він говорив що це аліменти, а саме дзвонив та попереджав. Такі перекази були не систематичні. Таким чином відповідач також сплачував за свою частку в квартирі. Несплату аліментів, відповідач обґрунтовував тим, що забув та не працює.

Статтею 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як убачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31 січня 2022 року

ВП №17439196, за період з листопада 2009 року по листопад 2015 року, відповідачем сплачено: травень 2011 р. - 1 360,00 грн; червень 2011 р. - 940,00 грн; липень 2011 р. -

750,00 грн; серпень 2011 р. - 1000,00 грн; жовтень 2011 р. - 2 000,00 грн; грудень 2011 р. - 1 850,00 грн; березень 2012 р. - 2 000,00 грн; квітень 2012 р. - 3 130,00 грн; липень 2012 р.- 1 548,00 грн; вересень 2012 р. - 2 400,00 грн; жовтень 2012 р. -800,00 грн; листопад 2012 р. - 1 250,00 грн; грудень 2012 р. - 950,00 грн; січень 2013 р. - 880,00 грн; лютий 2013 р. -

580,00 грн; квітень 2013 р. - 622,00 грн; липень 2013 р. - 2 300,00 грн; вересень 2013 р. - 1 450,00 грн; листопад 2013 р. - 800,00 грн; грудень 2013 р. - 864,00 грн. (т.1 а.с. 251-252)

В подальшому (після звернення до суду позивача з даним позовом), відповідачем сплачено у вересні 2021 р. - 2000,00 грн, у жовтні 2021 р. - 2 000,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Красник С.М., у відзиві на позов, посилається на те, що державним виконавцем не було враховано деяких квитанцій, а отже розрахунки заборгованості не відповідають дійсності.

Разом з тим, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі

№2-751/2007 (провадження №61-15422св20), дійшов висновку, що спір щодо розміру заборгованості може бути розглянути або в порядку оскарження дії державного виконавця, або пред`явлення позову на загальних підставах, що узгоджується з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) і підтверджується судовою практикою Верховного Суду.

Отже, законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом, що передбачено ч. 9 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 3 ст. 195 СК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Красник С.М. 22 жовтня 2021 року подав до суду скаргу на бездіяльність державного виконавця, в якій просив зобов`язати ВДВС врахувати подані ним квитанції про сплату аліментів на загальну суму 53 143,00 грн. (т.1 а.с.45-48)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року (справа №755/17751/21) вищевказану скаргу повернуто без розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року (справа №755/7678/22) скаргу ОСОБА_2 на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду.

Отже судові рішення за результатами розгляду вищевказаних скарг не ухвалювались.

З позовом або зі скаргою на дії державного виконавця щодо розміру заборгованості по аліментам, наведеного у відповідних розрахунках заборгованості, складених державним виконавцем, ОСОБА_2 не звертався.

Суд приймає доводи сторони позивача про те, що наявні в матеріалах справи квитанції по поштовим переказам, в яких відсутнє призначення платежу, не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази сплати відповідачем саме аліментів на утримання дитини.

При цьому суд виходить із того, що надання неповнолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св20).

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки не належним чином, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам.

Звертаючись до суду з цим позовом, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 23 листопада 2009 року по 01 червня 2021 року в розмірі 1 709 362,90 грн, згідно здійсненого нею розрахунку (т.1 а.с.177-181), виходячи з розміру заборгованості в сумі 59 720,25 грн, який визначений державним виконавцем в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10 серпня 2021 року.

Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Таким чином, у разі порушення платником аліментів свого обов`язку по сплаті щомісячних аліментних платежів на користь дитини, на останнього може бути покладена відповідальність за порушення відповідного зобов`язання у вигляді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже неустойка, визначена у ч.1 ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

У відзиві зазначено, що офіційно не працюючи, ОСОБА_2 не мав змоги своєчасно виконувати рішення суду про стягнення аліментів.

Проте, на підтвердження вказаних обставин - щодо неспроможності з об`єктивних причин сплачувати аліменти, стороною відповідача не надано жодного доказу в розумінні ст.76-80 ЦПК України, як на підтвердження відсутності постійного або тимчасового працевлаштування, так і на підтвердження розміру отриманого ним доходу за спірний період.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження

№14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, беручи до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 10 серпня

2021 року, який на дату його складання узгоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 31 січня 2022 року, пеня за період прострочки сплати відповідачем аліментів на утримання доньки з 23 листопада 2009 року по 01 червня 2021 року становить 1 958 695,73 грн (788,50 грн*4202*1% + 921,00 грн* 4171*1%+ 742,25 грн *4140*1%+ 755,50 грн*4109 *1%+ 842,00 грн*4081*1%+ 812,75 грн*4050 *1%+ 823,25 грн* 4020*1%+ 897,75 грн* 3989*1%+ 895,00 грн*3959*1%+ 857,75 грн* 3928*1% 871,75 грн* 3897*1%+ 883,50 грн* 3867*1%+ 904,25 грн*3836*1%+ 1043,50 грн*3806*1%+ 863,25 грн*3775 *1%+ 888,75 грн*3744*1%+ 973,50 грн*3716*1%+ 980,50 грн* 3685*1%+ 84,50 грн* 3624*1%+ 292,75 грн* 3594*1%+

14,00 грн* 3563*1%+ 1018,00 грн*3532*1%+ 1042,00 грн*3441*1%+ 1037,00 грн*3410*1%+ 1076,50 грн*3379*1%+ 1117,25 грн*3288*1%+ 1157,00 грн*3258*1%+ 1142,75 грн*3196*1%+ 372,00 грн*3135*1%+ 392,00 грн*3074*1%+ 260,25 грн 3043*1%+ 592,00 грн*3012*1%+ 1249,50 грн*2984*1%+ 627,75 грн*2953*1%+ 1253,25 грн*2923*1%+ 1276,75 грн*2893*1%+ 1258,75 грн*2831*1%+ 1260,00 грн*2770*1%+ 455,50 грн*2740*1%+ 540,50 грн*2709*1%+ 1195,75 грн*2678 *1%+ 1244,25 грн*2650*1%+ 1328,25 грн*2619*1%+ 1345,50 грн*2589*1%+ 1318,00 грн*2558*1%+ 1356,25 грн*2528*1% + 1409,75 грн*2497*1%+ 1331,75 грн*2466*1%+ 1340,50 грн*2436*1%+ 1356,75 грн*2405*1%+ 1373,50 грн*2375*1%+ 1603,50 грн*2344*1% + 1346,25 грн*2313*1%+ 1524,75 грн*2285*1%+ 1579,00 грн*2254*1%+ 1664,00 грн*2224*1%+ 1582,75 грн*2193*1%+ 1694,75 грн*2163*1% + 1725,00 грн*2132*1%+ 1652,25 грн*2101*1%+ 1692,50 грн*2071*1%+ 1765,75 грн*2040 *1%+ 1772,25 грн*2010*1% ).

Разом з тим, згідно положень ч.1 ст. 196 СК України визначено, що розмір неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

При цьому, суд відхиляє посилання представника позивача щодо відсутності обмеження в розмірі стягнення пені до внесення змін до ч.1 ст. 196 СК України Законом №2037-VIII від 17.05.2017, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня

2017 року, внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Відповідно до ч. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Вказана норма Закону кореспондується з положеннями ч.1 ст.9 ЦК України.

У статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (ч.1, 2 ст. 4 ЦК України).

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом № 2037-VIII на підставі статті 58 Конституції та статті 5 ЦК України має зворотну дію в часі.

Аналогічні висновки щодо застосування відповідних норм права у спірних подібних правовідносинах викладені в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі

№ 336/5397/15-ц.

Згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання доньки, беручи до уваги, що сума неустойки (пені), заявлена позивачем в розмірі

1 709 362,90 грн за порушення ОСОБА_2 аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості по цим зобов`язанням, яка станом на 01 червня 2021 року становила

59 720,25 грн, та стягнення її в заявленому розмірі є непропорційним та значно перевищує збитки, заподіяні одержувачу аліментів внаслідок неотримання грошових коштів, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову про стягнення неустойки, з урахуванням розміру заборгованості та положень ч. 1 ст. 196 СК України, в сумі 59 720,25 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в мінімальному розмірі, визначеному на дату звернення до суду з даним

позовом - 908,00 грн, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як визначено в статті 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.1 ст.632 ЦК України)

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

09 березня 2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Чучковських» укладено договір №19 про надання правничої допомоги (а.с.14).

Відповідно до п.1.2. цього договору, для надання юридичної допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає: адвоката Чучковську А.В. та адвоката Чучковську О.В., які мають право діяти окремо один від одного про що видаються відповідні ордери.

На підставі вказаного договору, Адвокатським об`єднанням «Чучковських» 25 травня 2021 року видано Ордер серії АІ №1117284 на надання правової допомоги адвокатом Чучковською А.В. (а.с.15).

09 березня 2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Чучковських» укладено додаткову угоду №1 до договору №19 про надання правничої допомоги

від 09 березня 2021 року, відповідно до умов якої вартість послуг з надання правової допомоги №19 від 09 березня 2021 року щодо надання професійної правничої (правової, юридичної) допомоги та представництва клієнта у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 30 000,00 грн, з розрахунку 3 000,00 грн за одну годину роботи адвоката адвокатського об`єднання.

Підтвердженням факту надання адвокатським об`єднанням правової допомоги клієнту є акт виконаних робіт та сплата клієнтом 100% обумовленого гонорару (винагороди) та фактичних витрат пов`язаних із виконання даного договору на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання (п. 3.5. договору №19 про надання правничої допомоги

від 09 березня 2021 року).

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Чучковських» підписано акт № 1, яким встановлено виконання Адвокатським об`єднанням «Чучковських» та прийняття ОСОБА_1 послуги в межах цивільної справи №755/9366/21, а саме: складання позовної заяви - 6 годин; складання заяви відповідно до ст.141 ЦПК України - 1 година

6 хвилин; участь у судових засіданнях (від часу призначення до завершення): 26.10.2021; 12.11.2021; 23.11.2021; 21.02.2022; 05.05.2022 - 2 години 45 хвилин. Загальна вартість послуг складає 30 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України).

Водночас за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України ).

У розумінні положень ч.5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися..

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9

ст. 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 ст. 137 ЦПК України).

За змістом п. 1 ч. 2 ст.137, ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібний правовий висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Як убачається з матеріалів справи, адвокат Чучковська А.В. склала та подала до суду позовну заяву, заяву про зменшення позовних вимог, заяву про стягнення судових витрат, представляла позивача в підготовчому та судовому засіданнях.

Враховуючи, що позов задоволено частково, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання Чучковською А.В. професійної правничої допомоги у цій справі, обсяг наданих послуг, виходячи з фактичного часу, витраченого адвокатом на складання позовної заяви та інших заяв, на участь в підготовчому та судовому засіданнях, виходячи з розміру гонорару адвоката за годину роботи, визначеному в додатковій угоді №1 до договору №19 про надання правничої допомоги від 09 березня 2021 року, суд вважає, що на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (виходячи з ціни позову з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), в сумі 1 047,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтею 58 Конституції України, статтями 8, 196 Сімейного кодексу України, статтями 4, 5, 9 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 209, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за період прострочення сплати аліментів на утримання доньки

з 23 листопада 2009 року по 01 червня 2021 року в розмірі 59 720,25 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 047,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 21 листопада 2022 року.

Суддя: