КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 752/26510/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2752/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

15 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Стешенко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

В С ТА Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що 21.03.2012 року між сторонами укладено Договір позики, відповідно до якого відповідач отримав суму коштів в борг в розмірі 30 000 доларів США на строк до 21.03.2017 року. Станом на 06.12.2018 рокусума позики не була повернута.

Оскільки відповідач не виконав умови договору позики в добровільному порядку позивач також просив застосувати положення ст. 625 ЦК України та стягнути з відповідача 3% річних від суми позики.

У зв`язку із викладеним позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 30000 дол. США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу, 3% річних в сумі 43 113,17 грн. та проценти за час користування позикою на рівні облікової ставки НБУ 218 497,54 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму позики в розмірі 30000 дол. США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу, 3% річних в сумі 43113, 17 грн., судовий збір в розмірі 8810 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було повідомлено особисто ОСОБА_2 про судове засідання, а лише його представника, який не надав інформацію відповідачу про дату та час судового засідання, а отже вважає, що розглянувши справу в заочному порядку судом першої інстанції було позбавлено ОСОБА_2 користуватися правами, визначеними в ст. 43 ЦПК України.

Також вважає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції не було встановлено встановлено черговості між друкуванням відповідної розписки та її підписанням ОСОБА_2 , що можливо встановити шляхом призначення почеркознавчої експертизи.

21 жовтня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 в якій представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задвоволення, а заочне рішення без змін посилаючись на те, що відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі, а отже відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які данні про обмеження процесуальних прав представника відповідача адвоката Дрьоміної Л. В.

Вважає, що заявляти почеркознавчу експертизу відповідач повинен був під час розгляду справи в суді першої інстанції, проте таких клопотань, в порушення статті 81 ЦПК України відповідач не заявляв.

Також представник позивача зазначив, що підписання розписки і зазначення своїх паспортних даних в самій розписці вже свідчить про факт передачі грошових коштів, що також може підтвердити свідок ОСОБА_5 , підпис якої також міститься на самій розписці.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 21.03.2012 р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 позику в розмірі 30000 доларів США, яку зобов'язався повернути до 21.03.2017 року.

Отримання коштів підтверджується розпискою, оригінал якої досліджувався судом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договірпозики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належнм чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що відповідач отримав від позивача у борг 30000 доларів США із строком повернення до 21 березня 2017 року.

Належних та допустимих доказівна підтвердження повернення суми боргу за договором позики ОСОБА_2 суду надано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом про повернення суми заборгованості в розмірі 30000 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу, ОСОБА_3 звернувся 18 грудня 2018 року.

Крім того, просив стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми в розмірі 43113 грн. 17 коп. за період з 22 березня 2017 року по 06 грудня 2018 року.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, виходив з того, що розрахунок 3% річних від суми боргу за Договором позики, проведений позивачем, ґрунтується на нормах чинного законодавства щодо порядку проведення розрахунку, належних та допустимих доказів на спростування даного розрахунку відповідачем не надано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування чужими коштами на підставі положень ст. 1048 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що дані вимоги не були підтримані представником позивача.

Рішення суду в цій частині не оскаржується і апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що призвело до порушення його права та неможливість надати свої заперечення та докази проти позову, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 липня 2019 року отримав копію позовної заяви та ухвалу суду про призначення справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 13 вересня 2019 року о 9.00 год. (а.с. 25).

26 лютого 2020 року ОСОБА_2 уклав договір про надання професійної правничої допомоги з адвокатом Дрьоміною Л.В., яка 26 лютого ознайомилась з матеріалами справи та подала заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 28 лютого 2020 року (а.с.33, 35).

Про призначення судового засідання на 28 лютого 2020 року ОСОБА_2 був повідомлений особисто, отримав судову повістку 15 лютого 2020 року, проте в судове засідання не з`явився (а.с. 40, 42).

Задовольняючи клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , суд відклав судове засідання на 02 червня 2020 року, про що повідомив сторони та їх представників.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 повідомлення не отримав у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою (а.с. 47).

Представник відповідача адвокат Дрьоміна Л.В. отримала повідомлення 11 березня 2020 року (а.с. 48).

Відповідно до ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Також колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляційної скарги, що відповідач був позбавлений можливості заявити клопотання про проведення судової експертизи, оскільки відповідно до ст. 197 ЦПК України суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста у підготовчому судовому засіданні.

Як зазначалось вище, ОСОБА_2 був обізнаний про призначення підготовчого засідання, проте у засідання не з`явився та не надав клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідачем не надано належних доказів та не зазначено поважних причин щодо неможливості подачі клопотання про призначення експертизи у передбачені діючим цивільним процесуальним законом строки.

Відповідно до ч. 8 ст 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року -залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 17 червня 2022 року.

Головуючий

Судді