Справа № 489/513/22
Номер провадження 2/489/1178/22
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Син позивача ОСОБА_2 проживав в даній квартирі до 2014 року, а потім виїхав закордон і неодноразово висловлювався, що повертатися до України не бажає та буде проживати закордоном. Будь яких речей відповідача в квартирі за вище зазначеною адресою не має, за комунальні послуги не сплачує, інші витрати на утримання житла не несе. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , у позивача виникли труднощі в оформленні субсидії, у вчиненні правочинів (укладення договору купівлі-продажу). Тому, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 подала заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач на електронну пошту суду надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до договору дарування від 14.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Нікою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №293, ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 , а остання прийняла в дар належну ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .

З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 25.01.2022 вбачається, що ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_5 (проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) своїм підписом засвідчили те, що ОСОБА_2 з 2014 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №325 від 25.01.2022 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 (власник квартири), ОСОБА_3 (чоловік власника квартири), ОСОБА_2 (син власника квартири).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ч.1 ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 344/12223/19 від 05.10.2022).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/1773/17 від 14.05.2020 зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №243/9627/16-ц від 16.10.2019 право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач, як власник квартири за адресою: АДРЕСА_2 , позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв`язку з тим, що за адресою його нерухомого майна зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який у вказаній квартирі не проживає понад один рік, витрати на утримання квартири не несе, комунальні платежі не сплачує, інших домовленостей між позивачем та відповідачем не встановлено. Будь яких доказів, які б підтверджували інше, суду не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.11.2022.

Суддя В. В. Кокорєв