Справа № 159/2276/22
Провадження № 2/159/881/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 у якому прохає ухвалити рішення, яким витребувати у відповідача на її користь автомобіль марки «DAF LDV CONVOY» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.11.2010 року.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: в 2010 році вона придбала автомобіль марки «DAF LDV CONVOY» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 . Окільки відповідач ОСОБА_4 користувався вказаним транспортним засобом та написав розписку у відповідності з якою взяв на себе зобов`язання сплатити їй за вказаний транспортний засіб 5000 доларів США, тобто була досягнута домовленість, що саме за таку суму коштів вона продасть цей автомобіль. Однак, обумовлена сума коштів відповідачем не була сплачена, а тому вона була змушена звернутися до суду з позовом про їх стягнення. Рішенням суду, позов було задоволено на її користь та видано виконавчий лист про стягнення цих коштів. Вважає, що оскільки їй відповідач добровільно повернути автомобіль, як законному володільцю транспортного засобу відмовляється, а відтак вона звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Стислий виклад заперечень відповідача.

21.07.2022 року представником відповідача Зубом В.В. подано відзив на позов, у якому позов не визнає, вважає його необґрунтованим та безпідставним, а також ввжає що в позові слід відмовити з підстав порушення строків позовної давності.

Заперечуючи проти позову посилається на те, що у 2012 році ОСОБА_4 на вимогу правоохоронних органів повернув спірний автомобіль позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується постановою про відмову в порушені кримінального провадження від 21.07.2012 року. Крім того, позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. За таких обставин просить в позові відмовити та застосувати наслідки спливу строків позовної давності щодо заявлених вимог.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 15.06.2022.

16.06.2022 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху надано строк для усунення недоліків.

06.07.2022 року позивачем було усунуто зазначені недоліки викладені в ухвалі судді.

Ухвалою судді від 07.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04.08.2022 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

У ході судового розгляду представник позивача Шинкар О.В. позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає нього задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, заперечив проти його задоволення з підстав викладених у відзиві на позов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Копією свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «DAF LDV CONVOY», д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску доводиться, що вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені НОМЕР_4 від 06.12.2017 року.

Копією довідки Територіального сервісного центру №0742 від 11.02.2021 року підтверджується, що за позивачем зареєстровано транспортний засіб марки «DAF LDV CONVOY», д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску.

Матеріалами цивільної справи, які були досліджені в ході судового розгляду №2/159/1294/16, доведено факт наявності спору сторін, щодо вказаного майна з 2012 року.

Зокрема, відповідно до розписки ОСОБА_4 від 16.10.2012 року, останній вказав, що бере на себе зобов`язання виплатити ОСОБА_7 5000 доларів США, за вказаний автомобіль, протягом 17 місяців по 300 доларів США щомісячно. В даній розписці також зазначено, що автомобіль переходить у його власність і поверненю не підлягає. Зазначену угоду завірили своїми підписами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В судовому засіданні при розгляді первіинної справи зазначені особи, як свідки показали, що дійсно в 2012 році були очевидцями написання ОСОБА_4 розписки про зобов`язання сплатити ОСОБА_7 5000 доларів США за автомобіль.

У зв`язку з невиконанням взятого на себе зобов`язання в повному обсязі, 20 вересня 2016 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів за розпискою.

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь 4000 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 103600 грн.

06.05.2021 року ОСОБА_4 заочне рішення було оскаржено в апеляційному порядку і відповідно до постанови Волинського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, вказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_7 було відмовлено, з мотивів відсутності укладення договору позики, як такого, оскільки, вимоги до ОСОБА_4 зводились до повернення ним коштів за автомобіль, який належить позивачу і якого вона передала останньому під умову, що відповідач протягом строку, зазначеного в розписці сплатить їй кошти, після чого право власності на транспортний засіб перейде до ОСОБА_4 .

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Позивачеві на праві власності належить автомобіль марки «DAF LDV CONVOY» д.н.з. НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 п.1 ст. 395 ЦК України право володіння є речовим правом на чуже майно.

Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Згідно ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі:

1) відмови володільця від володіння майном;

2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою;

3) знищення майна.

2. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до норм ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа яка має право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України, а згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом встановлено і доводиться письмовими доказами, що містяться у матеріалах цивільної справи №2/159/1294/16, які були досліджені в ході судового розгляду, якими доведено факт наявності спору сторін, щодо вказаного майна з 2012 року. Зокрема, відповідно до розписки ОСОБА_4 від 16.10.2012 року, останній вказав, що бере на себе зобов`язання виплатити ОСОБА_7 5000 доларів США, за вказаний автомобіль, протягом 17 місяців по 300 доларів США щомісячно.

Крім того, не заперечується вказана обставина і відповідачем у справі, оскільки у відзиві на позов останній вказав, що сплатив позивачу 1000 доларів США за спірний автомобіль, який є предметом спору.

Посилання відповідача ОСОБА_4 , на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 21.07.2012 року за результатами розгляду повідомлення громадянки ОСОБА_7 , на ту обставину, що спірний автомобіль повернуто ним позивачеві, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , показав, що перебуває зі сторонами у справі в хороших відносинах. Йому відомо про існування спору щодо транспортного засобу «DAF LDV CONVOY», білого кольору. У 2017 році він бачив два -три рази, що відповідач користувався вказаним транспортним засобом. Крім того, бачив його на подвір`ї будинку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_4 . Пригадує, що в 2019 році коли він перебував разом з позивачем на ринку м.Ковеля то зустріли відповідача і був очевидцем розмови сторін про даний автомобіль. Тоді почув від ОСОБА_4 , що у нього на даний час не має грошей.

Крім того, Постановою Волинського апеляційного суду від 30.09.2021 року констатовано, що оскільки ОСОБА_4 порушив зобов`язання виплатити кошти позивачеві, тобто фактично відмовився від наміру придбати автомобіль у позивача, належним способом захисту його права буде вимога про витребування автомобіля у відповідача, який без законних на те підстав його утримує.

Відтак, у ході судового розгляду встановлено, що спірний автомобіль перебуває у фактичному володінні відповідача ОСОБА_4 .

Відповідач не подав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що він повернув позивачеві автомобіль марки «DAF LDV CONVOY» д.н.з. НОМЕР_1 , а тому обраний позивачем спосіб захисту своїх цивільних прав відповідає змісту ст. 16 ЦК України.

Щодо доводів відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На переконання суду заявлене клопотання про застосування строків позовної давності задволенню не підлягає так як встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по поаерненню коштів за автомобіль позивачу, що було предметом судового розгляду.

Після скасування судового рішення Волинським апеляційним судом 30.09.2021 року у звязку з невірним обранням спососбу захисту цивільного права позивачем у останньої виникло право на повторне звернення до суду з інших підстав.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 256- 261, 317-319, 328, 396, 387,395-399 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_4 повернути позивачеві ОСОБА_1 автомобіль марки DAV LDV CONCOY, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 30.11.2010 року).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн. ( дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 05 грудня 2022 року

Головуючий В`ячеслав Лесик