ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Суми

Справа №591/4881/22

Номер провадження 22-ц/816/1144/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13жовтня 2022 року, в складі судді Ніколаєнко О.О., постановлене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду у жовтні 2022 року, заявник просив суд встановити факт, що має юридичне значення - постійного догляду ОСОБА_1 за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка має похилий вік, за висновком лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я ТОВ Медичний центр «Мідас» від 24.03.2022 року № 75 внаслідок когнітивних порушень потребує стороннього догляду довічно, безтерміново.

Своюзаявумотивував тим, що він проживає разом з своєю хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що його мати хворіє на серцево - судинні захворювання багато років, перенесла інфаркт головного мозку, має похилий вік - 82 роки. Відповідно до медичного висновку їй встановлено діагноз: наслідки перенесеного лунакарного інфаркту головного мозку в басейні правої СмА з легкою лівобічною пірамідною недостатністю, атрофія півкуль головного мозку та мозочка, ДЕ 11 ст., змішаного генезу, субокомпенсації з помірним вестебуло - атантичним синдромом, УХС д/кардіосклероз, СН11, Ф11, вторинна артеріальна гіпертензія, 2 ст. 11 ст., ризик 4(дуже високий), ДЦ другого типусередньоїтяжкості губкоми, хр. двобічна сенсоневральна приглухуватість 4 го ст. справа, та 2 го ст. зліва, ст. прогресування, потребує сторонньої допомоги та догляду довічно. Вказує, що весь догляд для забезпечення певного рівня життєдіяльності здійснюється тільки за його допомоги. Зазначає, що в зв`язку з цим вони з матір`ю звернулися до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про можливість надавати ним своїй матері соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та заявою про отримання матеріальної компенсації за надання допомоги на непрофесійній основі, однак отримав від Департаменту відмову у наданні компенсації. Вказує, що встановлення факту постійного догляду за його матір`ю ОСОБА_2 має для нього юридичне значення та дозволить отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Крім того вказує, що він працює в Державній митній службі України, Сумська митниця головнгим державним інспектором сектору технічних засобів митного контролю та має певний рівень заробітної плати, що дозволяє йому утримувати свою матір.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2022 рокувідмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Ухвалюючи оскаржувануухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та доданих до неї документів у цій справі вбачається спір про право, а встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувануухвалу судупершої інстанції та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що встановлення вказаного факту має для нього юридичне значення оскільки він отримає відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Вказує, що відмова у здійсненні йому виплат ніяким чином не відміняла рішень Департаменту соціального захисту населення про можливість надавати допомогу по догляду за особою похилого віку на непрофесійній основі від його імені та від імені його матері про бажання отримувати таку допомогу. Вказує, що спору між ним та Департаментом не існує, оскільки ним не оскаржуються рішення Департаменту про відмову у наданні соціальних виплат. Вказує, що метою його заяви є відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Від заінтересованої особи Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради надійшов відзив, де державна установа вказує, що вона не є суб`єктом законотворчої діяльності, а лише безумовно реалізує наявні вимоги чинного законодавства, до якого належить Закон України «Про соціальні послуги» і постанова КМУ України від 23.09.2020 №859, яким затверджено Порядок надання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Представник заявникав судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Від заінтересованої особи надійшов відзив, де викладена згода розглядати справу без участі

представника департаменту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргапідлягаєчастковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2, 3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема:1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення факту, що має юридичне значення, про який просить заявник у своїй заяві нормами ні частини першої ні частини другої ст. 315 ЦПК України не передбачено.

В своїй апеляційній скарзі заявник зазначає, що встановлення факту постійного догляду ним за його матір`ю, яка має похилий вік та потребує стороннього догляду. необхідно йому для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак отримання такої відстрочки не породжує виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника, а тому не підлягає розгляду за правилами окремого провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 10, 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги. Складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинниками, що зумовлюють складні життєві обставини, зокрема, визнається похилий вік особи, часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті, невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 6 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та зокрема, є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями.

Абзацами 1, 2 ст. 7 Закону України «Про соціальні послуги» встановлено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Середньомісячний сукупний дохід фізичної особи - надавача соціальної послуги визначається шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-телекомунікаційними системами органів влади, підприємств, установ, організацій та обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу її сім`ї на кількість членів сім`ї, які включаються до її складу. Методика обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Зі змісту ст. 15 вказаного Закону вбачається, що відомості про осіб, що отримують та надають соціальні послуги, в тому числі не на професійній основі вносяться до реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг

Частиною 4 ст. 19 цього Закону встановлено, що порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг визначається Порядком організації надання соціальних послуг.

Згідно з п. 25 Порядку організації надання соціальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01червня 2020 року № 587 (далі - Порядок) для отримання соціальних послуг особа, яка потребує соціальних послуг (далі - особа), подає уповноваженому органу за своїм задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) заяву про надання соціальних послуг (далі - заява) у письмовій або електронній формі, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики, разом з документами, зазначеними в пункті 28 цього Порядку.

Перелік документів для призначення соціальних послуг встановлено п. 28 вищевказаного порядку.

Згідно з пунктом 38 Порядку рішення про надання соціальних послуг разом з інформацією про особу/сім`ю (призначені виплати та державну допомогу, встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи, особи з інвалідністю тощо) також надсилається надавачу (надавачам) у паперовій та/або електронній формі не пізніше ніж через три робочих дні з дати його прийняття.

Відповідно до ч. 1 - 4 Закону України «Про соціальні послуги» рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону. Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг екстрено (кризово) приймається невідкладно, не пізніше однієї доби з моменту одержання відповідної заяви, звернення, повідомлення. Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг не пізніше трьох робочих днів після його прийняття видається або надсилається заявнику. У рішенні про надання соціальних послуг обов`язково зазначаються результати оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах та надавач соціальних послуг. Рішення про відмову у наданні соціальних послуг має бути вмотивованим. Рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що фактично надання соціальних послуг у вигляді постійного догляду за особою похилого віку здійснюється в порядку встановленому чинним законодавством і оформлюється рішенням відповідного органу, а тому даний факт не може бути встановлений в судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 592/7612/17 зробив висновок про те, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в сукупності з положеннями частини третьої статті 124 Конституції України та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.

Подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки питання надання особі статусу надавача соціальних послуг, в тому числі і по догляду за особою похилого віку чітко регламентовано нормами Закону України «Про соціальні послуги» та Порядком організації надання соціальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01червня 2020 року № 587.

Надання особі вищезазначеного статусу здійснюється Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради і у разі незгоди з діями цього органу, вони можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку, а не шляхом подання заяви в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.Наведене виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту правильності транслітерації латиницею імені особи в порядку цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження по справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо підстав встановлення факту, що має юридичне значення, викладених у заяві,а саме встановлення факту постійного догляду заявником за своєю матір`ю ОСОБА_2 , з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.9ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до абз.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Згідно протоколу засідання ВКК Центру нової медицини від07.11.2019 року № 28 ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та нездатна до самообслуговування.

Актом проведення обстеження сім`ї від 30.05.2022 за №68, складеним державним соціальним інспектором Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, доведено, що ОСОБА_2 проживає разом із синомОСОБА_1 , який здійснює за нею догляд, бо її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, наведеною нормою матеріального закону передбаченоправо для військовозобов`язанихна відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у разі здійснення ними догляду за своїми батьками, які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Вирішеннятакого питання здійснюється на підставі документів щодо стану здоров`я батьків військовозобов`язаного, відповідно до вказаної норми цього закону і покладено на місцеві органами управління відповідних військових формувань ЗСУ та місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 374, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у відкритті провадження по справі, із зазначенням, що провадження по справі не підлягає відкриттю, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2022 року змінити в частині мотивів відмови у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2022 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко