Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5936/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стасюк Ю.П., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Королівської селищної радиБерегівського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.01.2007 року по справі №2-83/2007 позов задоволено повністю та визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності на недобудований будинок АДРЕСА_2 , відсоток готовності якого складає 48 %. Рішення набрало законної сили 13.02.2007 року. Під час розгляду справи №2-83/2007 позивач не поставив перед судом питання щодо визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку під недобудованим будинком АДРЕСА_2 , відсоток готовності якого складає 48 %, кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0135 та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0131. Позивач не може оформити спадкові права на земельні ділянки в позасудовому порядку. У зв`язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (під успадкованим недобудованим будинком) кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0135 та про визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:003:013.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно якої заперечень проти вимог позивача не має та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст. 223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_3 , земельна ділянка під будинком та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства.

За життя матір`ю позивача складено заповіт, яким все майно, яке буде належати їй на день смерті, заповідала свосму синові - позивачу по справі ОСОБА_1 .

Інших спадкоємців та спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, до майна померлої, немає.

Позивачем, як спадкоємцем за заповітом, у встановлений законом шестимісячний строк спадщину прийнято, зокрема, він звернувся в Виноградівську держнотконтору з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на недобудоване нерухоме майно, на земельну ділянку під будинком та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства.

Позивач звернувся до суду і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.01.2007 року по справі №2-83/2007 позов задоволено повністю та визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності на недобудований будинок АДРЕСА_2 , відсоток готовності якого складає 48 %.

Рішення набрало законної сили 13.02.2007 року.

Згідно витягу №19254801 про реєстрацію права власності на нерухоме майно Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації 20.06.2008 року зареєстровано право приватної власності на незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_1 , підстава рішення суду від 11.01.2007 року справа №2-83/2007.

Під час розгляду справи №2-83/2007 позивач не поставив перед судом питання щодо визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку під недобудованим будинком АДРЕСА_2 , відсоток готовності якого складає 48 %, кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0135 та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0131.

Таким чином судом не було вирішено питання про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку під будинком та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Факт належності померлій земельної ділянки, підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю видано серії ІІІ-ЗК №019234, який видано ОСОБА_2 та передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку НВ-022 від 31.01.2022 року виданого на запит ОСОБА_1 (позивача), власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1947 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0135, є ОСОБА_2 (спадкодавець), документ, що посвідчує право: державний акт від 26.10.2001 року ІІІ-ЗК 019234.

Згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку НВ-021 від 28.12.2021 виданого на запит ОСОБА_1 (позивача), власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0131, є ОСОБА_2 (спадкодавець), документ, що посвідчує право: державний акт від 26.10.2001 року ІІІ-ЗК 019234.

На час оформлення спадкових прав після смерті матері позивача діяла ст. 377 ЦК України в наступній редакції: до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка занята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування (редакція від 14.01.2006 року).

Тобто разом з оформленням спадкових прав на житловий будинок до спадкоємця ОСОБА_1 перейшло і право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0135, та право власності на земельну ділянку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0131, однак він таке право не зареєстрував.

Відповідно до довідки №303 від 09.11.2021 року про зміну номерного знака на будинку, яка видана на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номерний знак в АДРЕСА_4 .

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця має законне право на визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :05:003:0135, яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю III - ЗК № 019234 від 26.07.2001 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :05:003:0131, яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю III - ЗК № 019234 від 26.07.2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.12.2022.

ГоловуючийТ. Ю. Левко