Справа № 606/1531/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Марціцкої І.Б.

секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Микулинецької селищної ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Теребовлянського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, а також просить визначити з нею місця проживання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування своїх вимог позивач вказала, що 27.10.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Микулинецькій селищній раді Теребовлянського району Тернопільської області. Під час спільного подружнього життя у сторін народився: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні характери, позивач вважає за недоцільне зберегти шлюб. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Син залишився проживати з позивачем. А також просила визначити місце місце проживання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася, попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, а також вказала, що сторонам надавався строк на примирення, однак вони не примирилися.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засдіанні клопотав про надання строку на примирення, вказуючи, що має намір зберегти сім`ю, з приводу визначеня місця проживання сина з матір`ю не заперечував.

Представник третьої особи у підготовчому судовому засіданні надав висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , та в подальшому просив розгляд справи проводити за їх відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 27.10.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Микулинецькій селищній раді Теребовлянського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим 27.10.2009 року, актовий запис №23.

Від спільного подружнього життя у сторін народився: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області28.12.2010 року, актовий запис №30.

Малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області №519 від 05.09.2022 року.

Рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 24.10.2022 року №469 затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживаня дитини ОСОБА_3 .

Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір"ю .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що шлюб слід розірвати.

За частинами першою, другою статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою

Згідно з вимогами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.2, 4 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до висновку, що проживання дитини ОСОБА_3 21.12.2010року саме з матір`ю, відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та забезпечить її права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 263-265, 280-282, 279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110,112, 160,161, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Микулинецької селищної ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини задоволити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27.10.2009 року Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області, про що складено актовий запис за №23.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_4 ".

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Копію рішення суду після набрання законної сили надіслати до державного органу реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка