Справа № 308/5978/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання - Луцак В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 20 вересня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №536 та малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на утриманні, вихованні та проживанні з позивачем.

В обґрунтування позову посилається на те, що 20 вересня 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.09.2008 року та зроблено актовий запис за №536. Від шлюбу мають малолітню дитину, а саме сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає разом із позивачем. Зазначає, що протягом більше року сімейне життя між ним та відповідачкою поступово погіршувалося, він почав відчувати, що їхні сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільного господарства більше року не ведуть, а відтак, їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Посилається на те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, можливості підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги відсутні. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і про примирення мови не може бути, перебування у шлюбі є формальним. Вказує, що між ними повністю втрачено почуття поваги, любові та довіри один до одного і їхня сім`я зруйнувалась остаточно, умови для їхнього примирення відсутні, а шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Також вказує, що з моменту припинення між ними будь-яких подружніх стосунків, дружина перестала проявляти належне піклування про сина ОСОБА_4 , не завжди бере участь у його вихованні, надаючи перевагу власним інтересам та своїм справам. Вказує, що він працює на державній службі, має регулярний та стабільний заробіток, який дає йому реальну можливість у достатньому розмірі виховувати та утримувати дитину, забезпечений належним місцем для проживання разом із сином із врахуванням санітарних вимог та умов для його розвитку та виховання. Враховуючи, що шлюб існує тільки формально, а примирення між ними неможливе, просить не надаваати строк на примирення, шлюб розірвати, а спільну дитину залишити на проживання та утриманні із ним.

Процесуальні дії по справі та заяви учасників:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін (а.с. 24).

07 червня 2022 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, на якому наявна відмітка про отримання такого позивачем. Відповідач зазначає, що близько року сімейне життя між ними погіршилося, сімейні стосунки стають все більш холодними, не дружніми, спільного господарства не ведуть, кожен з них має свої протилежні погляди на шлюб, сім`ю та майбутнє. Вказує, що дані обставини також пов`язані із її захворюванням. Більше 6 років відповідач має третю групу інвалідності, яку з 15.03.2022 присвоєно безстроково. Згідно наявних обмежень, їй протипоказано роботу з підвищеними фізичними, психоемоційними навантаженнями і неможливістю дотримання режиму харчування, вже більше року вона не працює. Зазначає, що внаслідок хвороби їй фізичний стан має часті загострення, що унеможливлює здійснення звичайного способу життя, наявні постійні психологічні розлади, які супроводжуються панічними атаками та стресами, які мають негативний вплив на стан малолітнього сина ОСОБА_3 та сім`ю в цілому. Вказує, що за відсутньої її стабільної нервової системи та психологічного і фізичного стану, вона не має можливості приймати участь у повноцінному вихованні та утриманні дитини, підтримувати сімейні стосунки з чоловіком тощо. Під час воєнного стану вона перебуває в постійному посиленому почутті страху, що викликає додаткові стреси та депресивний стан, що негативно впливає на неї та близьких людей, зокрема дитину. Значає, що між ними з позивачем повністю втрачено почуття поваги, любові та довіри один до одного і їхня сім`я зруйнувалась остаточно, умови для їхнього примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини. Вважає, що позивач за наявного постійного та стабільного джерела доходу (державний службовець), забезпечить належні житлові умови зможе самостійно виховувати та утримувати дитину. Відповідач підтверджує наявність намірів виїхати за кордон. На підставі наведеного ОСОБА_2 зазначає, що позов визнає повністю, просить шлюб між нею та позивачем розірвати, малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на утримання, виховання та проживання з батьком та залишити за нею наявне прізвище - ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. При цьому, 15.06.2022 року подав заяву, згідно якої просить судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. При цьому, подала заяву, згідно якої просить провести судове засідання без її участі, проти задоволення позову в повному обсязі не заперечує.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 20 вересня 2008 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №536, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.09.2008 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « ОСОБА_5 », дружини - « ОСОБА_5 » (а.с.18).

З копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 20.09.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а.с.3).

До відзиву відповідачем ОСОБА_2 було долучено копію трудової книжки серії НОМЕР_3 , із якої вбачається, що із 22.05.2021 року вона не працює (а.с.29-30), довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №385299, згідно якої ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності без терміну переогляду (а.с.31), індивідуальну програму реабілітації інваліда №207 від 15.03.2022 року (а.с.32) та консультаційний висновок спеціаліста від 12.05.2022 року (а.с.33).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів:

Щодо вимрги про розірвання шлюбу слід зазначити.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі.

Суд бере до уваги зазначені позивачем у позові обставини, що сторони більше року фактично не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, їхній шлюб носить формальний характер, а також те, що позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. Наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Також суд приймає до уваги позицію відповідача викладену у відзиву про визнання позову та надання згоди на розірванні шлюбу.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу та згоди відповідача на його розірвання суд приходить до переконання, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе та їх шлюб слід розірвати.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо вимоги про залишення малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні, вихованні та проживанні з батьком, суд вважає за необхідне зазначити.

Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року, справа №200/952/18 (провадження № 61-14859св19).

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Так, відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо залишення їхньої спільної дитини на утриманні, вихованні та проживанні з відповідачем, оскільки, як зазначає відповідач, за відсутньої її стабільної нервової системи та психологічного і фізичного стану, вона не має можливості приймати участь у повноцінному вихованні та утриманні дитини. Відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити проживати разом з батьком ОСОБА_1 .

Суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, враховуючи, що згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить судові витрати покласти на його рахунок, не вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 20 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №536.

Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 15.06.2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило