Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2022 Справа №607/13684/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Кужель К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» (попередня назва - акціонерне товариство «Альфа-Банк») про визнання зобов`язання припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася в суд із позовом до акціонерного товариства «Сенс Банк» (попередня назва - акціонерне товариство Альфа-Банк»), просить визнати зобов`язання по іпотечному договору від 14.01.2011 року щодо житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 припиненими та зняти заборону відчуження з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 виключивши відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису та Державного реєстру іпотек.

Позов мотивовано тим, що 28.08.2007 року ВАТ "Сведбанк" та фізична ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 1901/0807/88-222. В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, що випливають з цього кредитного договору, 28.08.2007 року ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , уклали Договір Поруки №1901/0807/88-222-Р-1 а також іпотечний договір від 28.08.2007 р., в який 14.11.2011 р. будо внесено зміни та доповнення. Предметом іпотечного договору був житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначеного угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1901/0807/88-222 від 28.08.2007 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк». ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті разом з ним проживали і були зареєстровані дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 , які є його спадкоємцями, оскільки прийняли спадщину. Отже, з 15 жовтня 2015 року (моменту смерті ОСОБА_2 ) АТ «Альфа-Банк» набуло право вимоги щодо предмета іпотеки. Натомість, спадкоємці стали правонаступниками прав та обов`язків померлого позичальника щодо спадкового майна - предмета іпотеки, обтяженого для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Надалі в процесі розгляду справи №607/19417/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариство «Альфа Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судовими рішеннями було встановлено, що договір поруки припинив свою дію, а також, що банк пропустив строк для пред`явлення вимоги спадкоємцям, визначений статтею 1281 Цивільного кодексу України. Тому, вважає, що іпотека є припиненою та є підстави для зняття відповідних обмежень.

Від відповідача Акціонерного товариства «Альфа-банк», який змінив назву на акціонерне товариство «Сенс Банк», надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що пунктом 6.1. іпотечного договору сторони передбачили, що Банк набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання не буде виконано, а також у будь - який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь - якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором. Вважає, що така підстава як смерть боржника за кредитним договором не є підставою для припинення іпотеки, оскільки зі смертю позичальника за кредитним договором має місце не зміна боржника в зобов`язанні за згодою сторін, а успадкування грошового обов`язку спадкоємцем, що прийняв спадщину. Зазначає, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Вважає, що зобов`язання за кредитним договором не припинені, вони не пов`язані із особою позичальника та можуть бути виконані іншими особами, зокрема спадкоємцями. На даний час основне зобов`язання не виконано та рішення суду про його припинення відсутнє, тому відсутні підстави для визнання припиненими зобов`язань, що випливають із іпотечного договору.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому. В судове засідання 09 грудня 2022 року представник позивача не з`явився, не повідомив про причини неявки.

Представник відповідача свого представника в судове засідання не направив, не повідомив про причини неявки.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

28.08.2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №1901/0807/88-222, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 25000 доларів США в строк до 27 серпня 2017 року на умовах передбачених в договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, що випливають з цього кредитного договору, 28.08.2007 року акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір. За цим договором на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №1901/0807/88-222 від 28 серпня 2007 року Іпотекодавець ОСОБА_2 передав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , належний йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

14 листопада 2011 року між акціонерним товариством «Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», як правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 в кредитний договір та договорі іпотеки були внесені зміни і доповнення щодо суми кредиту, вартості іпотеки, процентів та звернення стягнення на предмет іпотеки, тощо.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Згідно цих угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1901/0807/88-222 від 28.08.2007 року, що було укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16 жовтня 2015 року Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно довідки Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 07.09.2016 року за №1388, на дату смерті ОСОБА_2 разом з ним проживали і були зареєстровані дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 , які вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті.

Відповідно до договору від 12 травня 2016 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовилися про поділ спадкового майна, за домовленістю після смерті ОСОБА_2 , дружині померлого ОСОБА_1 переходить, серед іншого, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2016 року у справі №607/19417/14-ц та ухвалю апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року у цій же справі, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін, встановлено, що про факт смерті боржника 15.10.2015., позивачу було відомо 21.09.2016. Відповідно до частини третьої статті 1281 ЦК право вимоги до спадкоємців у позивача виникло з дня відкриття спадщини, тобто 15.10.2015, строк закінчився 15.04.2016. ПАТ "Альфа-Банк", як кредитор спадкодавця не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, а тому з врахуванням вимог частини четвертої статті 1281 ЦК позбавлений права вимоги до спадкоємців.

Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що відповідно до іпотечного договору від 28.08.2007 року укладеного між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 , за цим договором забезпечується зобов`язання за кредитним договором №1901/0807/88-222 від 28 серпня 2007 року.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В силу статтей 1281, 1282 ЦК України у разі смерті боржника за кредитним договором його права та обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців. Тобто, відбувається заміна боржника у зобов`язанні. Однак, законодавець встановив певні строки для пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців (частина друга та третя статті 1281 ЦК України), і їх сплив має наслідком позбавлення кредитором права вимоги - припинення його цивільного права.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року у справі №607/19417/14-ц т встановлено, що ПАТ "Альфа-Банк" як кредитор спадкодавця не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, а тому з врахуванням вимог частини четвертої статті 1281 ЦК позбавлений права вимоги до спадкоємців.

В силу статті частини четвертої статті 82 ЦПК України вказані обставини є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Оскільки кредитор АТ "Альфа-Банк" пропустив встановлені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення до спадкоємців вимоги, які є преклюзивними, таке право в нього припинилось.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього. Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця.

Відтак, іпотека, у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53 цс 18).

Також суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 01.04.2020 року в справі №520/13067/17 зробила такий висновок: Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

З викладеного суд робить висновок, що грошове зобов`язання ОСОБА_2 , яке було забезпечено іпотекою за спірним договором - припинене. А отже, в у зв`язку із припиненням основного зобов`язання в силу статті 17 ЗУ «Про іпотеку», припинилася іпотека.

З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Реєстраційні записи про існування іпотеки та заборони на нерухоме майно свідчать про наявність перешкод позивачу для реалізації її права відносно успадкованого майна, тому слід зняти заборону відчуження будинку та виключити відповіді записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстрі іпотек.

Вищенаведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №711/4556/16-ц.

Зважаючи на те, що відповідач на звернення позивача не задовольнив її заяву щодо виключення з реєстру іпотек відомостей про накладення заборони відчуження, суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

При цьому судом встановлено, що позивачем некоректно сформульовано позовні вимоги, щодо дати укладення іпотечного договору, який він просить припинити - 14.11.2011 року. Іпотечний договір був укладеним 28.08.2007, а 14.11.2011 були внесені зміни в цей договір.

У постанові Верховного Суду від 15.09.2021 № 372/2583/18 (61-14185св20) зроблено висновок, що некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому, суд вважає, що позивач мав на увазі саме іпотечний договір укладений 28 серпня 2007 року між акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 в якого були внесені зміни договором від 14 січня 2011 року.

В силу статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1984,8 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 13, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати припиненими зобов`язання по іпотечному договору укладеному 28 серпня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 із змінами внесеними договором від 14 січня 2011 року укладеним між акціонерним товариством «Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (як правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_2 щодо житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Зняти заборону відчуження з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що була накладена у зв`язку із укладенням іпотечного договору між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 із змінами внесеними договором від 14 січня 2011 року укладеним між акціонерним товариством «Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (як правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_2 , виключивши відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Стягнути з акціонерного товариства «Сенс Банк» (попередня назва - акціонерне товариство Альфа-Банк») 1984 гривні 80 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , проживає по АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (попередня назва - акціонерне товариство Альфа-Банк»), Місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, , телефон: НОМЕР_3 ел. пошта: .

Повний текст судового рішення виготовлено 14 грудня 2022 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк