КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/7708/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва із вказаним позовом в якому просив розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_1 та поділити майно подружжя, визнавши за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що шлюбні стосунки із ОСОБА_1 розладнались, діти є повнолітніми. Вказував, що за час проживання у шлюбі з ОСОБА_1 , подружжя набуло у власність квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , право власності на які зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 , проте, в добровільному порядку поділити набуте майно не можуть.

В лютому 2021 року, ОСОБА_1 звернулась в Голосіївський районний суд міста Києва із зустрічним позовом, в якому просила припинити її право на 1/2 частину автомобіля «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; на Ѕ частину автомобіля Volksvagen Transporter, 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; на Ѕ частину автомобіля Nissan Tiida, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 та стягнути із ОСОБА_2 на її користь, грошову компенсацію в розмірі 144 092,70 грн. в рахунок належної їй Ѕ частини кожного автомобіля.

Вимоги за зустрічним позовом обгрунтовувала тим, що ОСОБА_2 не включив до заявлених ним вимог про поділ майна подружжя, питання про поділ транспортних засобів, що вважає порушенням своїх прав на частку у спільному майні.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.

Здійснено поділ однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 та трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 , як об`єктів спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необгрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Здійснити поділ трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Припинити право ОСОБА_1 на Ѕ частину автомобіля «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; Ѕ частину автомобіля Volksvagen Transporter, 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; Ѕ частину автомобіля Nissan Tiida, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 144 092,70 грн. в рахунок належної їй Ѕ частки кожного автомобіля.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги вказує на те, що у судовому рішенні відсутні мотиви та обгрунтування відхилення наданих нею доказів про придбання квартири АДРЕСА_1 за кошти, які належали їй особисто (одна частина грошей - це вартість від частки спадкового майна її матері, а інша частина - кошти отримані ОСОБА_1 від її сина ОСОБА_3 ).

Зазначила, що суд першої інстанції, вирішуючи зустрічний позов не врахував поданий на час подання позову, офіційний документ з Міністерства внутрішніх справ про те, що за ОСОБА_2 було зареєстровано 3 (три) автомобілі, які були придбані у шлюбі. З врахуванням вказаних доказів, суд повинен був відхилити подані ОСОБА_2 документи про те, що автомобілі «Ford Escort» та Volksvagen Transporter вибракувані та вибули з цивільного обороту, так як саме ОСОБА_2 , в порушення вимог закону, одноособово, без згоди іншого з подружжя, вчинив дії щодо вибракування цих автомобілів після пред`явлення нею зустрічного позову, з метою уникнути поділу та стягнення з нього грошової компенсації.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обгрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та ухвалення у справі нового судового рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 144 092,70 грн. в рахунок належної їй Ѕ частки кожного автомобіля з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні зустрічного позову, Голосіївський районний суд міста Києва виходив із того, що позивачем за зустрічним позовом не доведено підстав для припинення її права на частку в транспортних засобах «Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , оскільки, зазначені об`єкти на час розгляду справи у власності ОСОБА_2 не перебувають, та були зняті з обліку у зв`язку з вибраковкою.

Суд також вказав, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль «Нісан», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , в свою чергу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу, в тому числі за згодою відповідача за зустрічним позовом, шляхом стягнення із нього грошової компенсації ринкової вартості Ѕ частини спірного автомобіля, однак, ОСОБА_1 , не доведено достатніми та належними доказами дійсну ринкову вартість цього автомобіля.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодитись із цими висновками, так як вони не повністю відповідають матеріалам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно положень ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Редакцією ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

За приписами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі, присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять, присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 1984 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований Решетилівським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, актовий запис № 101, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року у справі № 752/23443/20, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений між сторонами 17 вересня 1984 року, зареєстрований Решетилівським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, актовий запис № 101.

Рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

За час перебування сторін у шлюбі, 08 травня 2014 року, на ім`я ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (том 1 а.с.26), а також, 19 вересня 2012 року, зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 (том 1 а.с.28-29).

Крім того, в період шлюбу, подружжям було набуто у власність транспортні засоби.

Як вбачається з довідки Головного сервісного центру МВС від 02 лютого 2021 року, на ім`я ОСОБА_2 були зареєстровані: 02 липня 2009 року автомобіль марки Nissan Tiida, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 ; 19 червня 1996 року автомобіль «Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; 14 червня 1996 року автомобіль «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 (том 1 а.с.114).

Заперечуючи щодо зустрічного позову у відзиві на зустрічну позовну заяву, ОСОБА_2 доводив, що автомобілі «Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 і «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 є виключеними із цивільного обороту, не можуть бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і не підлягають поділу. На підтвердження вказаної обставини, представником ОСОБА_2 в додатку до відзиву надано облікову картку № НОМЕР_4 , видану ТСЦ 8047 07 квітня 2021 року, згідно якої, автомобіль Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власник ОСОБА_2 , знятий з обліку у зв`язку з вибраковкою (том 1 а.с.166) та реєстраційну картку ТЗ на автомобіль «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , власник ОСОБА_2 , в якій зазначено про зняття ТЗ з обліку у зв`язку з вибраковкою (том 1 а.с.167).

Встановивши вказані обставини та взявши до уваги подані ОСОБА_2 докази, суд вважав доведеною ту обставину, що автомобілі «Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 і «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 є виключеними із цивільного обороту, тому не можуть бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і не підлягають поділу.

Так, згідно ч.1 ст.178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 77 ЦПК України вказано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи всі докази, надані сторонами спору, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 в установленому законом порядку не доведено виключення із цивільного обороту транспортних засобів марки «Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , придбаних за час сумісного проживання у шлюбі, так як надані ОСОБА_2 облікова картка № НОМЕР_4 на автомобіль Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , видана ТСЦ 8047 07 квітня 2021 року і реєстраційна картка ТЗ на автомобіль «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 без реквізитів органу, який її видав, за змістом ст.ст.77, 80 ЦПК України не є належними і допустимими доказами на підтвердження вибуття їх із цивільного обороту, оскільки лист-довідка Головного сервісного центру МВС № 31/116аз від 02 лютого 2021 року «Про розгляд адвокатського запиту» (том 1 а.с.114) цю обставину не спростовує.

Крім того, неможливо також погодитись із висновком суду про недоведеність ОСОБА_1 ринкової вартості автомобілів.

За приписами абзацу першого п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В додатку до зустрічного позову, ОСОБА_1 надано роздруківку із сайту Avto.ria.com про вартість транспортних засобів Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, Ford Escort», 1986 року випуску, Nissan Tiida, 2008 року випуску, станом на час подання зустрічного позову (том 1 а.с.115-130) та зведену таблицю, згідно якої, ринкова середня вартість автомобіля Nissan Tiida, 2008 року випуску становить 6 796,77 доларів США; автомобіля Volksvagen Transporter», 1986 року випуску - 2 287,50 доларів США; автомобіля Ford Escort», 1986 року випуску - 1 266,67 доларів США, а всього: 10 350,94 доларів США, що станом на час подання зустрічного позову в гривневому еквіваленті по курсу НБУ, складає 288 185,40 грн. (том 1 а.с.131).

Вказаний доказ ринкової вартості транспортних засобів, ОСОБА_2 в установленому законом порядку не спростовано, інших доказів не надано, клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи з метою визначення їх ринкової ціни не заявлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зустрічний позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню так як транспортні засоби «Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , Nissan Tiida, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 були придбані сторонами у період шлюбу, є неподільними речами, знаходяться в користуванні ОСОБА_2 , тому, за таких обставин, та у відповідності до ст. 71 СК України, враховуючи їх загальну вартість - 288 185,40 грн., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація належної позивачу за зустрічним позовом Ѕ частини у праві на ці транспортні засоби, у розмірі 144 092 (сто сорок чотири тисячі дев`яності дві) гривні 70 копійок.

Встановивши, що нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 набуте ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за час сумісного проживання у шлюбі, державна реєстрація речового права на нерухоме майно якого, проведена 08 травня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції з врахуванням вимог ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, на законних підставах провів поділ цього майна між подружжям, визнавши за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що спірна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , в судовому засіданні, відповідачем за первісним позовом не надано.

Доводи ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі про те, що квартира АДРЕСА_1 придбана за її особисті кошти, які вона отримала від сина та сестри не можуть бути прийняті до уваги, так як не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і їм, відповідно до ст. 89 ЦПК України, судом першої інстанції надано належну оцінку.

Так, Голосіївський районний суд міста Києва, з посиланням на ст. 89 ЦПК України дав вірну правову оцінку цим доказам, зазначивши у рішенні суду, що вказані твердження ОСОБА_1 достатніми доказами не доведено, надані, в даному випадку відповідачу за первісним позовом, сином та сестрою грошові кошти, не свідчать про наявність підстав для того, щоб вважати придбану у шлюбі квартиру АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_1 .

Не підлягають задоволенню і вимоги апеляційної скарги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , так як таких вимог відповідно до ст.13 ЦПК України, ОСОБА_1 у зустрічному позові не заявляла.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права, тому, за приписами, зазначеними в ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості належної позивачу за зустрічним позовом Ѕ частини спірних автомобілів підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) компенсації вартості належної ОСОБА_1 Ѕ частини автомобіля «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; Ѕ частини автомобіля «Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 ; Ѕ частини автомобіля «Nissan Tiida», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 у розмірі 144 092 (сто сорок чотири тисячі дев"яносто дві) гривні 70 копійок.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 602,33 грн.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року необхідно залишити без змін, так як воно є законним і обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації в рахунок належної їй Ѕ частини автомобілів в розмірі 144 092,70грн. скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) компенсацію належної ОСОБА_1 Ѕ частини автомобіля «Ford Escort», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ; Ѕ частини автомобіля «Volksvagen Transporter», 1986 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 ; Ѕ частини автомобіля «Nissan Tiida», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 у розмірі 144 092 (сто сорок чотири тисячі дев"яносто дві) гривні 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) 3 602 (три тисячі шістсот дві) гривні 33 копійки судового збору.

В решті рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар