печерський районний суд міста києва
14 листопада 2022 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Соколова О.М.,
при секретарі судових засідань - Матвійчуку В.П.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
У квітні 2021 року АТ «Таскомбанк» (надалі - Позивач), звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що в зв`язку з неналежним виконання ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) своїх зобов`язань за кредитним договором № 18/30/171012 від 17 жовтня 2012 року щодо повернення кредиту станом на 23 березня 2021 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 27 189,92 грн., що становить собою прострочена заборгованість по кредиту.
За наведених обставин, провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження відкрито ухвалою судді від 20 квітня 2021 року, копії якої направлені учасникам справи.
Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність в разі його неявки в судове засідання.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з даними поштових відділень судова повістка повернулася на адресу суду без вручення.
Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2012 року між Акціонерним товариством «БМ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18/30/171012 (надалі - Кредитний договір).
Відповідно до ч. 1 Кредитного договору, предметом даного договору є надання Позивачем Позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума та валюта кредиту - 105 210,00 грн.; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 19,49 відсотків річних; строк користування - до 19.09.2019 року;цільове призначення кредиту - на споживчі потреби придбання автомобіля.
Відповідно до розділу 11 ч. 2 Кредитного договору Відповідач погодився з усіма умовами кредитного договору.
23 травня 2018 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ПАТ «БМ банк» - було укладено договір про відступлення права вимоги - грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №230518кк згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.
23 травня 2018 року був підписаний реєстр прав вимоги №1до договору про відступлення права вимоги - грошових зобов`язань за фінансовими кредитами. Згідно цього реєстру було відступлено право вимоги за кредитним договором № 18/30/171012 боржник ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, ч. 1 ст. 612 ЦК України.
Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.
Стаття 1049 ЦК України встановлює, що Позичальник, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до матеріалів справи Позивач надав кошти, що підтверджується випискою по кредиту, однак Відповідачем умови кредитного договору не виконані та кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті.
Так, відповідно до умов кредитного договору, останній закінчився 16.10.2019 року, однак за Відповідачем числиться заборгованість.
Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобов`язується своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані проценти.
Судом встановлено, що станом на 23.03.2021 року розмір заборгованості перед Банком за кредитним договором № 18/30/171012 від 17.10.2012 року складає 27 186,92 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по Кредитному договору та Виписками.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2020 року на адресу Відповідача було направлено вимогу повернути заборгованість по кредиту, яка не була отримана Відповідачем.
Таким чином, позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору.
Вказаний розрахунок заборгованості Відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 18/30/171012 від 17.10.2012 р. у розмірі 27 189,92 грн.
Що стосується позовних вимог щодо стягнення судових витрат, то в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково, лише в частині судового збору, з огляду на викладене.
Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ст. 1 Закону України від 20.12.2011 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу.
Відповідно до статті 1 вищезазначеного закону, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, заявлені витрати на правову допомогу задоволенню не підлягають, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню лише в частині сплати судового збору.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2270,00 грн., за подання позову підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12,13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №18/30/171012 від 17.10.2012 року у розмірі 27 189 (двадцять сім тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 92 коп.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повний текст судового рішення складено 14.11.2022 року.
Суддя О.М.Соколов