621/3781/21
РІШЕННЯ
іменем України

21 червня 2022 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
судді - Бібіка О.В.
за участю секретаря - Сосницької К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом
31.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа ОСОБА_2 , з наступними вимогами: визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 07.02.2006, зареєстрований в реєстрі за № 273; визнати його спадкоємцем на будинок АДРЕСА_1 після смерті батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; визнати його та брата ОСОБА_5 спадкоємцями на 50 відсотків житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним, після смерті батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
В обґрунтування зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . За життя батько виявив бажання подарувати старшому сину ОСОБА_5 зазначений житловий будинок за умови, що останній заплатить грошові кошти за оформлення договору дарування. У зв`язку з тим, що брат відмовився сплатити кошти за оформлення договору дарування, він не був юридично оформлений. Однак у подальшому з`ясувалося, що договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 був посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І. 07.02.2006 та зареєстрований в реєстрі за № 273. З цього приводу він звернувся до органу поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, оскільки вважає, що ОСОБА_5 заволодів майном шляхом обману. Після звернення у встановлений законом строк до нотаріальної контори йому та матері було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.12.2021 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.12.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_6
10.01.2022 до суду надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_6 , в яких у задоволенні позову просила відмовити, виходячи з наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті було заведено спадкову справу у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мітніцького Ю.Г.
Крім того, після смерті батька її чоловік ОСОБА_5 став власником 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншими спадкоємцями були ОСОБА_1 (1/3 частка) та ОСОБА_4 (1/3 частка). ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_5 прийняв спадщину на 2/9 часток вказаного будинку, однак спадкові права не оформив.
Таким чином, ОСОБА_5 набув право власності на 7/18 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , спадкоємцем якого є вона та на даний час оформлює свої спадкові права.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.01.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.
Відповідач про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Третя особа ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Третя особа ОСОБА_6 причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Розгляд справи проведено за відсутності сторін та інших осіб, які беруть участь у справі за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_3 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі рішення Виконкому Чемужівської сільської ради № 2 від 10.01.2006 (а.с. 11)
За життя ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 273, подарував житловий будинок АДРЕСА_1 сину ОСОБА_5 (а.с. 22)
Після померлого ОСОБА_3 за заявою дружини ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 16 травня 2012 року державним нотаріусом Ілінською Л.С. було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я дружини ОСОБА_4 , згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку зазначеного житлового будинку на ім`я дружини та сина померлого в 1/3 частці кожному. 1/3 частка у праві спільної власності на зазначений житловий будинок залишена відкритою для оформлення ОСОБА_1 (а.с. 12)
З листа завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків) від 04.02.2021 за вих. № 98/02-14 вбачається, що перевіркою спадкової справи № 364/2011 після померлого ОСОБА_3 встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 до спадкової маси не входив, тому свідоцтво про право на спадщину на цей об`єкт не видавалось (а.с. 13)
Позивач ОСОБА_1 звернуся до суду за захистом свого права з позовом до відповідача Зміївської районної державної нотаріальної контри, де предметом позову зазначив:
- визнання договору дарування будинку АДРЕСА_1 , посвідченого Зміївською районною державною нотаріальною контрою;
- визнання право власності на будинок АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріуси можуть проводити медіацію у порядку, визначеному законом, за умови проходження ними базової підготовки медіатора.
Документи, оформлені державними і приватними нотаріусами, мають однакову юридичну силу.
У сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.
Вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.
Посвідчення заповітів і довіреностей, прирівняних до нотаріальних, може провадитись особами, вказаними у статті 40 цього Закону.
Отже, нотаріус не є стороною спірного правочину, не має жодного відношення до волі та волевиявлення при його укладанні, а лише здійснив кваліфіковане посвідчення цього правочину.
З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 670/23/18 (провадження № 61-1621св19) зроблено висновок, що «у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись усі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них».
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, визнання його спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 , визнання його та брата ОСОБА_3 спадкоємцями по 50 відсотків житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним, після смерті батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Повний текст рішення складено 22.06.2022.
Суддя: