Справа № 182/2830/22
Провадження № 2/0182/2073/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.10.2022 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 грудня 2006 року по 11 травня 2011 року він перебував зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11 травня 2011 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. Після припинення спільного проживання їхня донька залишилася проживати з відповідачкою, при цьому, він як батько дитини матеріально дитину утримував та забезпечував. 28 вересня 2021 року судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з нього було стягнуто аліменти на користь дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 25 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 03 липня 2018 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис № 280, складений Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час спільного проживання шлюбні відносини поступово погіршувалися, а тому прийшли до думки, що їм, як подружжю, слід пожити окремо, оскільки виникають сварки та непорозуміння. Після припинення спільного проживання дитина залишилася проживати з матір`ю. При цьому, починаючи з січня 2022 року, він як батько дитини всіляко намагався утримувати доньку, проте, ОСОБА_3 вирішила, що кошти на утримання дитини слід стягувати з нього в примусовому порядку, тому звернулася до суду щодо стягнення на свою користь аліменти на утримання дитини. Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 16 грудня 2021 року і до повноліття дитини. Крім цього, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 , на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 грудня 2021 року та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, утримуванні з нього аліменти складають значну частинну його заробітку, що унеможливлює його існування як людини, та залишок після утримання аліментів є недостатнім для нормального існування, харчування та життя взагалі, погіршує його матеріальний стан. Тобто, у відповідності до поданих документів, розмір аліментів, який з нього стягується за виконавчими листами та судовим наказом, є значним, тобто (1/4 + 1/4 + 1/6 = 66,6 %), що, в даному випадку, не відповідає вимогам закону, щодо стягнення. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позивач змушений звернутися до суду та просить винести рішення, яким зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 розміру з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно по виконавчому листу № 182/5554/21 (2-н/0182/916/2021), виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року, про стягнення з нього аліменти на користь дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я її матері ОСОБА_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 25 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.17-18).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористалася, відзив на позовну заяву чи буд-які заяви та клопотання до суду не надала. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою її місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.23). Крім цього, відповідачку про розгляд справи було повідомлено на офіційному сайті «Судова влада» (а.с.19).

Третя особа - ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.21), в судове засідання не прибула, при цьому, 04 жовтня 2022 року на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.22).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як встановлено судом, з 14 грудня 2006 року по 11 травня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить актовий № 723, складений відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.7). 11 травня 2011 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано (а.с.6). 28 вересня 2021 року судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 25 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). 03 липня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис № 280, складений Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9). Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить актовий запис № 526, складений Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10). Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто, з 16 грудня 2021 року і до повноліття дитини (а.с.11). Крім цього, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 , на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 грудня 2021 року та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.12).

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду, є зміна матеріального стану, сімейного стану платника аліментів.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачаються обставини, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів, а саме: перебування на утриманні доньки ОСОБА_6 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_7 в шлюбі з ОСОБА_3 , перебування на утриманні дружини ОСОБА_3 по досягненню донькою трирічного віку, а також перебування на утриманні доньки ОСОБА_7 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_8 в шлюбі з ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Так, відповідачка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках повинні утримувати своїх дітей. При цьому, суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь як батька в утриманні дитини, має бути достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За переконанням суду, такі відомості про зміну матеріального стану позивача є суттєвими при розгляді такої категорії справи як зменшення розміру аліментів, що відповідає цільовому й системному застосуванню правових норм, закріплених в п.2 ч.1 ст.182, ст.192 СК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати свою дитину, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів. Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів обґрунтованими, вважає за можливим зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/4 частини всіх доходів до 1/6 частини, що відповідатиме інтересам відповідача, дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпечення матеріальної підтримки дитини.

При цьому, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час, з якого зменшено розмір аліментів.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 191, ч.1 ст. 192 СК України, ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа по справі № 182/5554/21 (провадження 2-н/0182/916/2021), виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал