ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційні скарги адвоката Карпенка В.К. в інтересах ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року про забезпечення позову та рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Національної академії аграрних наук України, треті особи - Інститут сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії наук України, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач, ОСОБА_2 , звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав:

визнати незаконним та скасувати наказ Національної академії аграрних наук України (далі по тексту - НААН України) № 305-к від 06.08.2021 року «Про переведення ОСОБА_2 », яким переведено його з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України» на посаду заступника директора ДП ДГ «Іванівка» ІСГПС НААН;

поновити ОСОБА_2 на вказаній посаді, в тому числі, але не виключно, шляхом поновлення/внесення змін до відомостей до ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань (в т.ч. шляхом внесення судового рішення (що потребує зміни атрибутів), та/або реєстраційної дії пов`язаної з внесенням змін) щодо особи керівника, що здійснюється на підставі рішення суду;

стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі наказу НААН України № 294-к від 14.11.2017 року «Про призначення ОСОБА_2 » його було призначено виконуючим обов`язки директора ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України до призначення керівника у встановленому законом порядку.

ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України підпорядковане Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України.

Директор підприємства призначається на посаду та звільняється з неї президентом НААН України.

Відповідно до наказу НААН України № 305-к від 06.08.2021 «Про переведення ОСОБА_2 » його було переведено з посади виконуючого обов`язки директора ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України на посаду заступника директора ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України з 09.08.2021 року.

Підставою для переведення була заява позивача від 04.08.2021 року, яка, як він вказував у позові, була написана ним шляхом психологічного тиску на позивача, та відкликана ним же 05.08.2021 року.

Згідно з наказом НААН України №306-к від 06.08.2021 року «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 було призначено на посаду виконуючого обов`язки директора ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України з 10.08.2021 року, з подальшим внесенням змін до відомостей щодо керівника підприємства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач вважає, що його переведення на іншу посаду відбулось без його згоди, тобто з порушенням чинного трудового законодавства, а сам ст. 31 КЗпП України. Згоду на переведення на іншу посаду він не надавав, а ту що надав своєчасно відкликав.

Вказував, що поновлення порушеного права має відбутись шляхом вчинення реєстраційної дії щодо внесення змін до відомостей про «ДП «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань пов`язані із зміною керівника ДП «ДГ «Іванівка», що відповідає ефективному способу юридичного захисту.

Рішення суду першої інстанції, які оскаржуються.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Косінової Дарини Станіславівни, про забезпечення позову задоволено:

Забезпечено позовні вимоги шляхом заборони державним реєстраторам, державним та/або приватним нотаріусам, а також особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії пов`язані з внесенням змін щодо особи керівника Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України до вирішення справи по суті.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково:

Визнано незаконним та скасовано наказ Національної академії аграрних наук України №305-к від 06.08.2021 року «Про переведення ОСОБА_2 ».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України.

Стягнуто з Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 362 грн. 00 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В іншій частині позову відмовлено.

Коротко змісту апеляційної скарги

Із вказаними рішеннями не погодився ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, однак вважає, що рішеннями порушені його права.

В апеляційних скаргах прохав:

Скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року про забезпечення позову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Косінової Дарини Станіславівни, про забезпечення позову.

Скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Щодо оскарження ухвали про забезпечення позову.

Скаржник вказував, що вона винесена з грубим порушенням норм процесуального права на підставі п. 4 ч. 3 т. 376 ЦПК України.

При зверненні до суду із позовом позивачу було достеменно відомо, що заявою про забезпечення позову порушуються права ОСОБА_1 , оскільки він був керівником ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України з 13.08.2021. Позивач знав про цей факт та свідомо ввів суд в оману, не повідомивши про наявність ще однієї особи, яка перебувала на посаді керівника цього державного підприємства.

Тому вважає, що незалучення його до участі у справі, як особи, права якої порушуються прийнятим рішенням, є обов`язковою підставою для скасування ухвалипро забезпечення позову.

Всупереч принципу змагальності, позивач не надав будь-яких доказів та не навів у заяві про забезпечення позову обґрунтувань, як саме заборона внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни особи керівника ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України, вплине або утруднить виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановивши заборону внесення відомостей до державного реєстру щодо особи керівника державного підприємства, суд фактично знівелював дію наказу про призначення керівником ОСОБА_1 , який виконував обов`язки керівника з 13.08.2021. Застосований захід забезпечення позову є фактично втручанням суду в господарську діяльність юридичної особи, що є недопустимим.

Щодо оскарження рішення по суті справи.

Скаржник вважає, що рішення по суті справи винесено з грубим порушенням норм процесуального права на підставі п. 4 ч. 3 т. 376 ЦПК України, що є обов`язковою підставою його скасування.

Вказував, що 23.09.2021 відбулося засідання Конкурсної Комісії на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН. За результатами конкурсу на заміщення посади директора переможцем конкурсу визнано ОСОБА_1 . Конкурс на заміщення вакантної посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН» проведено у законний спосіб. На підставі проведеного у законний спосіб конкурсу було укладено контракт з керівником, ОСОБА_1 , та видано наказ НААН України «Про призначення ОСОБА_1 » на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН».

Позивачу було достеменно відомо, що заявленими позовними вимогами порушуються права ОСОБА_1 , оскільки керівником державного підприємства з 13 серпня 2021 року був саме ОСОБА_1 . Тобто, позивач знав і свідомо вводив в оману суд першої інстанції, не повідомляючи про наявність ще однієї особи, яка перебувала на посаді керівника державного підприємства до моменту звернення позивача з позовом до суду, а отже, не залучення його до участі в справу, як особи, права, якої порушуються прийнятим рішенням, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Заперечень інших учасників справи.

07.12.2021 від представника позивача у справі надійшли відзиви на апеляційні скарги (а.с. 137-153 т. 2), відповідно до яких останній прохав відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Щодо законності ухвали про забезпечення позову вказував, що заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову для захисту порушених законних прав та інтересів особи, який передбачений, зокрема, і Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Факт припинення повноважень директора, як посадової особи, пов`язується із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Також, вказував, що повноважним суб`єктом управління ДП «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України», як об`єктом державної власності є саме НААН України та вчиняти дії щодо відновлення порушеного права позивача у даному випадку відноситься до компетенції НААН України.

Вважає, що підстава апелянта для звернення до суду із апеляційною скаргою є необґрунтованою; апелянт є неналежним суб`єктом оскарження та апеляційна скарга ґрунтується виключно на припущеннях апелянта.

Щодо законності ухваленого судом першої інстанції рішення по суті справи, у відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що до участі у справі було залучено в якості третьої особи ДП «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України», то ОСОБА_1 , як керівник даного підприємства, був залучений до участі у даній справі. Спір у справі розглядався виключно в рамках незаконних дій відповідача з приводу незаконного переведення позивача на іншу посаду. За результатом розгляду справи було прийнято рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді, а не поновлення на роботі, яке передбачено у випадку незаконного звільнення, як невірно вказує апелянт.

Підстава для звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, а саме п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є необґрунтованою.

Щодо можливості розгляду справи апеляційним судом за відсутності учасників справи, що судове засідання не з`явились.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Карпенко В.К., 01.12.2022 за допомогою системи «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірителя.

Інші учасник справи, будучи належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомляли, будь-яких заяв на адресу Полтавського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, доводи скаржника, викладені в апеляційній скаргах, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків останньої, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За змістом названих норм, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у особи права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про її права та обов`язки, може бути зроблений лише після з`ясування, яким чином таке рішення впливає на обсяг прав, інтересів чи обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17 міститься правовий висновок, відповідно до якого рішення суду є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 03.02.2016 у справі №6-885цс15.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Постанова Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 681/577/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 539/2612/21 зазначено, що частина 1 статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконним та скасування наказу про переведення ОСОБА_2 з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії наук України на посаду заступника директора вказаного державного підприємства, а також поновлення ОСОБА_2 на попередньо займаній посаді.

Рішенням суду першої інстанції від 30.09.2021 позов задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ про переведення ОСОБА_2 , поновлено ОСОБА_2 на попередній посаді; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Апеляційні скарги подані ОСОБА_1 саме як особою, яка не брала участі справі, про що зазначено в апеляційних скаргах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як фізична особа, що не брала участі у розгляді даної справи, не зазначений у позові ані стороною, ані іншим учасником справи, та не залучався до участі у справі судом.

Тобто, ОСОБА_1 оскаржено рішення суду першої інстанції, як фізичною особою, яка не приймала участі у справі, а не як представником юридичної особи, ДП «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії наук України, яке є третьою особою справі.

ОСОБА_1 не довів тієї обставини, що оскаржуваними рішеннями суду вирішено питання про його права та обов`язки, як фізичної особи.

У мотивувальній частині рішення не міститься висновків суду про права та обов`язки ОСОБА_1 , так само як і резолютивна частина рішення суду прямо не вказує про його права та обов`язки.

Сам факт того, що на момент подачі ОСОБА_2 вказаного позову до суду ОСОБА_1 займав посаду виконуючого обов`язки директора ДП «Дослідне господарство «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії наук України, з якої ОСОБА_2 був переведений, та визнання судом першої інстанції незаконним такого переведення, а також поновлення ОСОБА_2 на посаді, не свідчить про те, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про права, інтереси чи обов`язки ОСОБА_1 .

Разом із тим, на момент ухвалення рішення у справі ОСОБА_1 вже не займав посаду виконуючого обов`язки директора вказаного державного підприємства, а на підставі проведеного 23.09.2021 конкурсу призначений на посаду директора вказаного державного підприємства.

Вказана обставина також не свідчить, що оскаржуваним рішенням суду та ухвалою про забезпечення позову були порушені права та інтереси ОСОБА_1 , як особи, що не приймала участь у справі.

За встановлених обставин, враховуючи, що оскаржуваними рішеннями суду першої інстанції не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Клопотання адвоката Карпенка В.К., що представляє інтереси скаржника, подане 05.08.2022 за допомогою системи «Електронний суд» (а.с. 233) про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) розгляду апеляційним судом не підлягає і не вирішується, оскільки апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 261, 362, 389, 390 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами адвоката Карпенка В.К. в інтересах ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року про забезпечення позову та рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко