Справа № 331/802/22
Провадження № 2/331/1090/2022
16 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Жукової О.Є.
за участю секретаря : Мироненко О.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про захист прав споживачів (стягнення штрафних санкцій, трьох процентів річних, інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язань з повернення вкладу),
Позивач у лютому 2022 року звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача за період користування внеском з 01.02.2021 по 05.12.2021 три проценти річних у сумі 317,04 грн., інфляційних втрат за прострочення виплати у сумі 879,52 грн., пеню у сумі 115719,69 грн., а всього 116916,25 грн.
15.12.2017 позивач надав відповідачу листа з повідомленням про смерть брата та про спадкування вкладів разом з копіями Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , Свідоцтва про право на спадщину за законом та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
У цей же день, 15.12.2017, керуючись пунктом 5.3 договору від 09.12.2013 № ДВ-7.12 «Капітал квартал» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок позивачем як спадкоємцем було підписано з Кредитною спілкою «КС Володар» додаток № 1 від 15.12.2017 до вказаного договору, яким була визначена сума повернення внеску разом з відсотками станом на дату укладання даного додатку - 58 564 грн. 57 коп. Цим же додатком було встановлено графік здійснення повернення вказаних коштів.
У подальшому кошти за цим договором повертались на вказані позивачем Кредитній спілці «КС Володар» карткові рахунки. Фактично на день подання даного позову Кредитною спілкою «КС Володар» за даним договором повернуто суму 46 000 грн. Останній платіж відбувся 05.09.2019 року.
Такі дії відповідача, на переконання позивача, підтверджують факт визнання останнім свого обов`язку, передбаченого договором № ДВ-7.12 від 09.12.2013 щодо повернення вкладу та нарахованих на нього відсотків.
Після порушення строків повернення вкладів 05.10.2018 та 07.06.2019 позивач звертався до відповідача з вимогою терміново повернути кошти на карту, але відповіді не отримав.
Тому, зважаючи на незаконне користування відповідачем вказаними коштами понад строки, встановлені договором, ОСОБА_1 просить задовольнити свої позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь сум трьох процентів річних та інфляційних витрат за прострочення виплати, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, та пені, передбаченої ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», які нараховані за період з 01.02.2021 по 05.12.2021.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2022 рокупровадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого уповноваженого представника не направив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто за його відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 09.12.2013 між ОСОБА_2 та з Кредитною спілкою «КС Володар» було укладено договір №ДВ-7.12 «Капітал квартал» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.
Відповідно до п. 2.2. договору кредитна спілка на внесений членом кредитної спілки внесок щомісяця нараховує 28 % річних. Відсотки на внесок нараховуються один раз на місяць (в останній день місяця) на фактичну суму внеску за фактичну кількість днів використання кредитною спілкою внеску (п. 2.3 договору).
Пунктом 2.8. договору визначено, що у разі, якщо член кредитної спілки не вимагає повернення суми строкового внеску (вкладу) у зв`язку із закінченням строку, встановленого цим договором, то після настання визначеного в п.1.1. цього договору строку договір вважається продовженим на умовах внеску до запитання.
До вказаного договору сторонами було також укладено додатковий договір від 04 липня 2016 року, яким було затверджено нову редакцію пп.2.7. п.2 основного договору.
Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30 листопада 2016 року судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до пункту 5.3 договору від 09.12.2013 № ДВ-7.12 «Капітал квартал» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок ОСОБА_1 як спадкоємцем ОСОБА_2 було підписано з Кредитною спілкою «КС Володар» додаток № 1 від 15.12.2017 до вказаного договору, яким була визначена сума повернення внеску разом з відсотками станом на дату укладання даного додатку - 58 564 грн. 57 коп. Цим же додатком №1 було встановлено графік здійснення повернення вказаних коштів, відповідно до якого останній платіж мав бути здійснений кредитною спілкою 28.02.2019.
Позивач звертався до відповідача 07.06.2019 та 08.12.2021 вимогами про повернення коштів та сплату фінансових санкцій за неналежне виконання зобов`язань, але відповіді так і не отримав.
Судом враховано, що згідно зі ст. 19 Закону України «Про кредитні спілки» майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов`язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки); плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності; доходів від придбаних кредитною спілкою державних цінних паперів; грошових та інших майнових пожертвувань, благодійних внесків, грантів, безоплатної технічної допомоги як юридичних, так і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інших надходжень, не заборонених законодавством.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту, окрім іншого, залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі.
Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки.
Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» встановлено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.
Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки»).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на підставі положень ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню за період з 01.02.2021 по 05.12.2021 в сумі 115719,69 грн.
Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість вказаних вимог, зазначає, що Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Частина 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Згідно з п.п.3, 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами.
Враховуючи, що договір, який укладений між сторонами, не є договором про надання послуг чи договором підряду, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені.
Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Крім того, з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на користь держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 11,99 грн. (розрахунок: (судовий збір, який підлягав сплаті за подачу позову до суду, 1169,16 грн. х суму задоволених позовних вимог 1198,56 грн. / суму заявлених позовних вимог банком 116916,25 грн.).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 11-13, 19, 263, 265, 279 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про захист прав споживачів (стягнення штрафних санкцій, трьох процентів річних, інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язань з повернення вкладу) - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складений 16 листопада 2022 року.
Суддя: О.Є. Жукова