25.11.2022 Єдиний унікальний номер 199/5094/22
Справа № 199/5094/22
Провадження № 2/205/2848/22
25 листопада 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Федотової В.М., при секретарі Глух Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
07 жовтня 2022 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № 107740556, за умовами якого цивільно-правову відповідальність належного страхувальнику транспортного засобу «Citroen C-ELYSEE» д.н.з НОМЕР_1 , було застраховано з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн. 24.06.2020 року між позивачем ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АР/0233516 від, за умовами якого цивільно-правову відповідальність належного страхувальнику транспортного засобу «ЗАЗ 110308-45» д.н.з. НОМЕР_2 , було застраховано з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн. Відповідно до умов вказаного договору ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку з вини ОСОБА_1 сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування. 30.06.2020 року о 13:15 год. в районі автодороги Р 73 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗАЗ 110308-45» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Citroen C-ELYSEE» д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Оскільки водій транспортного засобу «ЗАЗ 110308-45» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнав свою вину, учасники ДТП на місці склали спільне повідомлення про ДТП Європротокол. Потерпілий ОСОБА_2 своєчасно звернувся до ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із відповідними документами та заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі яких було складено страховий акт № 413/2471/59/20 від 05.08.2020 року. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування, ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на підставі страхового акту № 413/2471/59/20 від 05.08.2020 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 10 970,00 грн. Оскільки із відповіді Головного сервісного центру МВС вбачається, що інформація про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 у ЄДР МВС відсутня, то у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виникло право регресної вимоги щодо стягнення завданих збитків у розмірі 10 970,00 грн. із відповідача ОСОБА_1 на підставі п.п. 38.1.1. «б» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суму завданих збитків в порядку регресу у розмірі 10 970,00 грн. та судовий збір по справі.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик до суду відповідача ОСОБА_1 було розміщено 15.11.2022 року, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому з 15.11.2022 року він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило.
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що 30.06.2020 року о 13:15 год. в районі автодороги Р 73 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗАЗ 110308-45» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Citroen C-ELYSEE» д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № 107740556, за умовами якого цивільно-правову відповідальність належного страхувальнику транспортного засобу «Citroen C-ELYSEE» д.н.з НОМЕР_1 , було застраховано з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн., строк дії договору з 24.11.2019 року по 24.11.2020 року (а.с. 15).
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АР/0233516 від 24.06.2020 року, за умовами якого цивільно-правову відповідальність належного страхувальнику транспортного засобу «ЗАЗ 110308-45» д.н.з. НОМЕР_2 , було застраховано з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн., строк дії договору з 25.06.2020 року по 24.06.2021 року (а.с. 17). Відповідно до умов вказаного договору ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку з вини ОСОБА_1 сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування.
30.06.2020 року учасниками ДТП на місці було оформлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європтотокол (а.с. 16).
У зв`язку з настанням вищевказаної події потерпілий ОСОБА_2 своєчасно звернувся до ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із відповідними документами та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11) на підставі яких було складено страховий акт № 413/2471/59/20 від 05.08.2020 року (а.с. 24).
Згідно розрахунку суми страхового відшкодування по справі № 2471 (а.с. 25) ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на підставі страхового акту № 413/2471/59/20 від 05.08.2020 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 10 970,00 грн. (а.с. 26).
Як вбачається із відповіді Головного сервісного центру МВС, інформація про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 у ЄДР МВС відсутня (а.с. 22).
29.09.2021 року ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» звернулося до відповідача із заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування у розмірі 10 790,00 грн., яка була залишена відповідачем без відповіді (а.с. 27).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Так, відповідно до ст. 1 Закону страховики це страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».
Згідно із п.п. «б» п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Як вже було встановлено судом, інформація про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 відсутня (а.с. 22). Тобто, ОСОБА_1 керував забезпеченим транспортним засобом без правової підстави, за відсутності посвідчення водія.
З огляду на вказане, ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» після виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а саме ОСОБА_2 , має право подати позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів відшкодування вказаної шкоди чи то заперечень з приводу суми страхового відшкодування.
Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ 110308-45» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за полісом № АР/0233516 від 24.06.2020 року, за кермом забезпеченого транспортного засобу був відповідач ОСОБА_1 , то відповідач ОСОБА_1 , як винуватець ДТП, зобов`язаний відшкодувати ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» суму виплаченого страхового відшкодування.
Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків в порядку регресу в розмірі 10 790,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. (а.с. 3) покладається на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15-16, 22, 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 81-82, 141, 247, 258-259, 263-266, 280, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Федотова В.М.