Справа № 308/6739/18
У Х В А Л А

15 червня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

з участю секретарки судового засідання Бочко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання апелянтки ОСОБА_1 та її представника адвоката Бирковича Олександра Івановича про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , поданим її представницею адвокаткою Дубровською Оленою Миколаїівною, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2021 року, ухвалене суддею Деметрадзем Т.Р., повний текст рішення складено 27.09.2021,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 в особі представниці адвокатки Дубровської О.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, приватної нотаріуски Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Н.М., ОСОБА_6 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Позов мотивовано тим, що 03 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - Ѕ частини нежитлової будівлі (майстерні), що знаходиться по АДРЕСА_1 , а 09 грудня 2016 року між ними ж був укладений договір купівлі-продажу іншої Ѕ частини вказаного нерухомого майна. Зазначені договори посвідчені приватною нотаріускою Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Н.М.

Позивачка вважає, що укладені договори купівлі-продажу вказаного нерухомого майна (майстерні) порушують її права, оскільки у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа №308/3539/14-ц за її позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю (майстерню), що знаходиться по АДРЕСА_1 . В цій справі позов пред`явлено з тих підстав, що ОСОБА_1 сплатила за вказану майстерню грошові кошти, але ОСОБА_2 ухилилася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. В забезпечення цього позову ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 квітня 2014 року, яка набула законної сили, було накладено арешт на спірне нерухоме майно.

Проте відповідачка ОСОБА_2 свідомо приховала зазначені обставини та уклала спірні договори купівлі-продажу з метою уникнення виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалено на її, ОСОБА_1 , користь.

Доказом приховування обставин спору щодо майстерні вважає п.1.5 р.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.11.2016 та аналогічний пункт договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.2016, в якому йдеться про гарантії продавця щодо відсутності спору та арешту відносно майна, яке відчужується за договором.

Щодо відомостей, зазначених у п.4.6 вказаних договорів купівлі-продажу, про відсутність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заборони відчуження спірного нерухомого майна (майстерні), то це, на думку позивачки, не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що ОСОБА_2 має право вільно розпоряджатися цим нерухомим майном.

Посилаючись на те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2014 було накладено арешт на спірне нерухоме майно (майстерню), тому укладені відповідачами спірні договори купівлі-продажу, на підставі ч.1 ст.215 ЦК України, підлягають визнанню недійсними.

Зазначала, що вона є заінтересованою особою в цій справі і домагається відновлення порушеного права, не вимагаючи повернення їй майна, яке є предметом спірних договорів або визнання за нею права власності на це майно, а вимагає повернення сторін до первісного стану з метою забезпечення виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/3539/14-ц про визнання за нею права власності на нерухоме майно майстерню.

За наведених обставин позивачка ОСОБА_1 просила суд :

1) визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні від 03 листопада 2016 року, посвідчений приватною нотаріускою Дурневич Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №1957;

2) - визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні від 09 грудня 2016 року, посвідчений приватною нотаріускою Дурневич Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №2159;

У заяві від 12.04.2021 позивачка ОСОБА_1 також просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 , від 29 квітня 2020 року, посвідчений приватною нотаріускою Хваста М.М. та зареєстрований в реєстрі за №669, згідно з яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купив це нерухоме майно.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 01.03.2021, скасовано.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на це рішення, в якій просила його скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати недійсними договори купівлі-продажу Ѕ частини нерухомого майна від 03.11.2016 та від 09.12.2016.

До початку розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції апелянтка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 надіслали на електронну пошту Закарпатського апеляційного суду клопотання від 15.06.2022 про зупинення провадження в справі.

Клопотання мотивували тим, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області перебуває цивільна справа №308/3539/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, про визнання права власності на майно (спірну майстерню). Вважають, що цю цивільну справу неможливо розглянути до вирішення спору про право власності на майно в іншій цивільній справі №308/3539/14.

У судовому засіданні ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, як безпідставного.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення ОСОБА_4 , перевіривши доводи клопотання про зупинення провадження в справі та матеріали справи, колегія суддів уважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У клопотанні про зупинення провадження у цій цивільній справі до вирішення іншої цивільної справи №308/3539/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, про визнання права власності на майно, позивачка (апелянтка) ОСОБА_1 та її представник адвокат Биркович В.І. посилалися на те, що розгляд цієї цивільної справи є неможливим до вирішення спору про право власності на майно (спірну майстерню) в іншій цивільній справі №308/3539/14.

Однак колегія суддів уважає, що наведені апелянткою та її представником доводи не заслуговують на увагу, оскільки не свідчать про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи з огляду на таке.

Звертаючись до суду із цим позовом, в якому позивачка ОСОБА_1 просила визнати недійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення майстерні, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , який було пред`явлено з тих підстав, що спірні договори купівлі-продажу порушують її права, так як були укладені всупереч накладеної судом заборони (арешту) на спірне нерухоме майно (майстерню), згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 квітня 2014 року в справі №308/3539/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю (майстерню), що знаходиться по АДРЕСА_1 , при укладенні яких відповідачка ОСОБА_2 свідомо приховала зазначені обставини та уклала спірні договори з метою уникнення виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалено на її, ОСОБА_1 , користь.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна залишено без задоволення.

Це рішення в апеляційному порядку оскаржила позивачка.

В іншій цивільній справі предметом спору є визнання за ОСОБА_1 права власності на майно (спірну майстерню).

Однак з цих підстав (належності на праві власності спірного майна) позивачкою позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні не пред`являвся та під час розгляду справи судом першої інстанції з відповідним клопотанням про зупинення провадження в справі до суду ОСОБА_1 не зверталася, тобто вважала, що дану справу можливо розглянути на підставі наявних у ній доказів, а саме коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. А тому колегія суддів не вбачає об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, в якій встановлюються інші обставини, які не мають правового значення для вирішення цієї справи, оскільки позов пред`явлено з інших підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

А тому зважаючи на те, що в іншій цивільній справі не встановлюються обставини, які стосуються позовних вимог у цій справі, що б вказувало на об`єктивну неможливість розгляду цієї цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, тому колегія суддів уважає, що у задоволенні клопотання позивачки та її представника слід відмовити, як безпідставному.

Керуючись ч.2 ст.251 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та її представника адвоката Бирковича Олександра Івановича про зупинення провадження у цій цивільній справі до вирішення іншої цивільної справи за №308/3539/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, про визнання права власності на майно, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено 21 червня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді