Номер провадження: 22-ц/813/8505/22
Справа № 947/5860/22
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ігнатенко П.Я.,

суддів: Базіль Л.В.

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Кузьміч Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2022 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України, посилаючись на те, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 26.09.2006 року укладений договір про надання споживчого кредиту № 000, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 200 000,00 дол. США зі сплатою 12,3 % річних. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 15.07.2009 року з ОСОБА_2 укладено договір поруки.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі щодо зазначених вище. ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги та звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року по справі № 520/7553/14-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» предмета іпотеки у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 272 929,59 дол. США, перед ПАТ «Дельта Банк».

ПАТ «Дельта Банк» згідно договору від 23.09.2020 року відступило право вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 000 від 26.09.2006 року та Договором поруки № 239338 від 15.07.2009 року.

На цій підставі, посилаючись на прострочення позичальником грошового зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 8210,32 дол.США - 3% річних , розрахованих за період з 25.01.2019 р. по 25.02.2022 року на суму заборгованості, визначену рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2014 року в ромірі 272929,59 дол.США. Також позивач просив стягнути на свою користь судові витрати щодо сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ТОВ "Вердикт Капітал" подало апеляційну скаргу та просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. При цьому зазначає, що грошове зобов`язання не виконано, а тому позивач має право на відшкодування відповідно до вимог ст. 625 ЦК України 3% річних за три роки, що передують зверненню до суду. Розрахунок заборгованості надано позивачем та не спростовано відповідачем, що, на думку скаржника, є підставою для задоволення вимог. Скаржник зазначає, що відповідачі мали доводити виконання своїх зобов`язань, чого не було ними зроблено.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

В ході апеляційного розгляду представник товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" адвокат Бовгиря О.П. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити, задовольнивши позов повністю. Пояснив, що товариство придбало заборгованість від ПАТ «Дельта Банк», на користь якого чинним рішенням суду стягнуто з відповідачів 272929,59 доларів США, рішення не виконано, в зв`язку з чим просить стягнути 3% річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України на базі обрахунку повної суми заборгованості, визначеної рішенням суду за останні роки, що передують зверненню до суду із даним позовом. Представник пояснив, що стосовно відомостей в Єдиному державному реєстрі речових право на нерухоме майно про виконання зазначено вище рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» предмета іпотеки, а саме нежилого приміщення, площею 123,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ,- нічого пояснити не може, банк такі відомості позивачу не надавав.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторони у справі , належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги щодо відмови у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 26.09.2006 року укладений договір про надання споживчого кредиту № 000, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 200 000,00 дол. США зі сплатою 12,3 % річних. Згідно п. 2.1 вказаного договору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком прийнята застава нерухомості, а саме: нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на правах власника. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 15.07.2009 року з ОСОБА_2 укладено договір поруки.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі щодо зазначеного вище договору з ОСОБА_1 ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги та звернулось до суду із позовом про стягнення 3% річних на суму заборгованості.

Згідно виготовленого з Єдиного державного реєстру судових рішень - рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року по справі № 520/7553/14-ц, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17.06.2015 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки а саме нерухоме майно: нежиле приміщення офісу, яке в цілому складається з нежилого приміщення першого поверху, загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» предмета іпотеки у власність в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №000 від 26.09.2006 року у розмірі 272 929,59 дол. США, перед ПАТ «Дельта Банк». Також визнано право власності на вказаний об`єкт нерухомості за банком (а.с. 211-212).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, до якого апеляційний суд має тимчасовий доступ вбачається, що право власності на вказаний вище об`єкт нерухомості зареєстровано 03.08.2017 року за ПАТ "Дельта Банк" на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2014 року (а.с. 213-216).

Таким чином, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки виконано і доводи позивача в цій частині не заслуговують на увагу.

ПАТ «Дельта Банк» згідно договору від 23.09.2020 року відступило право вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 000 від 26.09.2006 року (а.с.81-91).

Згідно п.6 вказаного договору від 23.06.2020 року обумовлена передача наявних у банку документів, що підтверджують права вимоги до боржників. Отже, ТОВ "Вердикт Капітал" повинен мати в своєму розпорядженні підтвердження обґрунтувань заявлених вимог та довести їх суду.

Звертаючись до суду із даним позовом, ТОВ "Вердикт Капітал" зазначало, що заборгованість встановлена преюдиційним судовим рішенням, а саме рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року по справі № 520/7553/14-ц, на суму 272292,59 доларів США, а тому, оскільки ця заборгованість погашена не була, боржники мають сплатити три проценти річних від простроченої суми, на підставі вимог частини другої статті 625 ЦК України, за заявлений період.

Разом з тим, суд першої інстанції дав правильну оцінку встановленим обставинам та відмовив у задоволенні позову, з огляду на те, що зазначеним вище рішенням суду, на підставі якого позивач проводив нарахування 3% річних, не тільки встановлена сума заборгованості, а й звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі цього майна у власність стягувача ПАТ "Дельта Банк" в рахунок заборгованості за кредитом.

За таких обставин, нарахування 3% річних на суму заборгованості 272929,59 дол.США, яка числилась до звернення стягнення та передачі об`єкту нерухомості банку,- безпідставне.

Позивач не надав суду докази обґрунтованості своїх розрахунків 3% річних, виходячи із суми 272929,59 дол.США, не врахувавши передачу нерухомого майна в рахунок вказаної заборгованості. Належних та допустимих доказів наявності заборгованості відповідачів перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та її суми,- не надано як в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції в межах наданих доказів прийняв обґрунтоване та законне рішення.

Окрім того, згідно договору від 23.09.2020 року ПАТ "Дельта Банк" відступило право вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Згідно додатку №1 до договору відступлення права вимоги під номером 46665 зазначені відомості про кредитний договір 000 від 26.09.2006 року, однак даних щодо поручителя та посилання на договір поруки № 239338 від 15.07.2009 року відомостей немає.

Отже, посилання позивача на придбання права вимоги за договором поруки нічим не підтверджено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено законне, обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст.374,375,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал",- залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду в порядку передбаченому ч.2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 19 грудня 2022 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.В.Базіль

О.М.Полікарпова