Справа № 138/2064/21
Провадження №:2/138/687/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю секретаря Політанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТІ ЗАЙМИ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" звернулось до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов договору про надання фінансових послуг № 26 від 20.06.2018 відповідач отримав кредит на суму 3 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн за кожен день такого користування, строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Позивач виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, проте відповідач не виконував свої зобов`язання, а саме не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 24 травня 2021 року заборгованість відповідача за Кредитним договором склала: сума кредиту 3000,00 грн., проценти за користування кредитом 63 240,00 грн., пеня - 321,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 958,53 грн та три проценти річних від простроченої суми - 2 997,92 грн., загальний розмір заборгованості - 70 544,45 грн. За таких обставин, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

03.02.2022 судом було ухвалено заочне рішення у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.09.2022 заочне рішення було скасовано, а справу призначено до судового розгляду.

28.09.2022 до суду надійшов відзив на позов, мотивований, зокрема, тим, що 20.06.2018 відповідач отримав кредит на суму 3 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування, строком на 16 календарних днів, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Таким чином, строк кредитного договору встановлено до 06.07.2018. Разом з тим, в розрахунку заборгованості позивач зазначив, що відсотки за користування кредитом нараховувались відповідачу за період з 20.06.2018 по 24.05.2021, тоді як згідно ст. 1048 ЦК України відсотки за кредитним договором мали нараховуватись лише за період дії кредитного договору. Після закінчення строк дії договору законодавцем передбачена можливість нарахування відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, відповідач надав суду свій розрахунок 3% та інфляційних втрат, в якому вказані суми рахувались від суми заборгованості за тілом кредиту, тоді як позивач при обчисленні зазначених сум виходив з розміру заборгованості за процентами та тілом кредиту. Враховуючи викладене, відповідач просив суд ухвалити рішення з врахуванням доводів зазначених у відзиві.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позові вказано, що позивач просить провести розгляд справи у відсутність його представника та зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача подала до суду клопотання про проведення судового розгляду без їх участі. Проти задоволення позову заперечила з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 26 від 20.06.2018, за яким відповідач отримав кредит на суму 3 000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 2% за кожен день користування кредитом. Також вказаним договором передбачено, що при виникненні заборгованості відповідач зобов`язався сплатити неустойку у виді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості на 15й день - 5,02%, на 30й день - 7,67%, у порядку, що передбачені розділом 4 договору. Також сторони погодили строк кредитування, а саме 16 днів до 05.07.2018. Відповідач зобов`язався повернути кредит у розмірі 3000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 960,00 грн. (а.с.11).

На банківську кредитну карту відповідача були перераховані кошти за кредитним договором, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» з підтвердженням отримання на карту кредиту у сумі 3 000,00 грн. від 24.05.2021(а.с.16).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи, договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, сторони спору погодили розмір кредиту, позивач виконав зобов`язання щодо надання відповідачу кредитних коштів, однак останній у встановлений договором строк такі кошти не повернув. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту.

Крім того, з анкети-заяви слідує, що сторони погодили пеню, в разі виникнення заборгованості, у розмірі 3,64% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15й день 5,02%, на 30й день 7,67% (а.с.11).

Враховуючи викладене суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 321,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Застосовуючи наведені норми права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вже зазначалось вище, згідно анкети-заяви до кредитного договору сторони погодили строк кредитування, а саме 16 днів до 05.07.2018. Відповідач зобов`язався повернути кредит у розмірі 3000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 960,00 грн. (а.с.11).

Враховуючи викладене, а також те, що проценти передбачені договором нараховуються лише до закінчення строку дії договору, суд вважає, що позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом слід задоволити частково, в розмірі 960,00 грн.

Крім того, як вже зазначалось вище, ст. 625 ЦК України, зокрема, передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат (а.с.43-60) слідує, що 3% річних становлять 2 997,92 грн., а інфляційні втрати 985,53 грн. При цьому, вказані суми розраховувались позивачем з розміру заборгованості за тілом кредиту 3000,00 грн. та усіма процентами нарахованими після закінчення строк дії договором.

Зважаючи на викладене, а також те, що судом встановлено, що після закінчення строку дії кредитного договору проценти, передбачені кредитним договором не нараховуються, відповідно наведений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат не є належним та допустим доказом.

В свою чергу, відповідачем надано зустрічний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с.146-150) з якого слідує, що 3% річних становлять 263,59 грн., а інфляційні втрати 659,06 грн. При розрахунку вказаних суд відповідач виходив лише з розміру заборгованості за тілом кредиту.

При ухваленні даного рішення суд зважає на позицію Верховного суду викладену у постанові від 26.10.2022 у справі № 175/4055/19, з якої слідує, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу береться прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні.

Таким чином, розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат слід проводити з всієї суми боргу, до складу якої входить тіло кредиту в розмірі 3000,00 грн. та відсотки за користування кредитом в розмірі 960,00 грн., що було обумовлено сторонами у кредитному договір.

З огляду на викладене, розмір 3% річних становить 347 грн. 94 коп. (20.06.2018 - 31.12.2018, з яких 195 днів, 3960*3%/100%*195/365=63,47; 01.01.2019 - 31.12.2019, з яких 365 днів, 3960*3%/100%*365=118,80; 01.01.2020 - 31.12.2020, з яких 366 днів, 3960*3%/100%*366=118,80; з 01.01.2021 - 24.05.2021, з яких 144 днів, 3960*3%/100%*144=46,87), а сума інфляційних втрат 869,96 грн. (з липня 2018 по травень 2021 року сукупний індекс інфляції= 121,969%; тобто розрахунок: 3 960,00 грн. (сума боргу) ? 121,969% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 3 960,00 грн. (сума боргу) = 869,96 грн.).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 347,94 грн. та інфляційні втрати в розмірі 869,96 грн.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову пропорційно до задоволених вимог, що становить 176,94 грн. (розрахунок 2270 х 5 498,90 : 70 544,45 = 176,94). Решту судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного вище, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 3, 525, 526, 530, 549, 625, ч. 1 ст.626, ч. 1 ст.629, ст. 1048 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТІ ЗАЙМИ" заборгованість за кредитним договором № 26 від 20.06.2018, станом на 24.05.2021, в розмірі в загальному розмірі 5 203 (п`ять тисяч двісті три) гривні 65 копійок, а саме: сума кредиту 3000,00 грн., проценти за користування кредитом 960 грн., пеня - 321,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення 869,96 грн та три проценти річних від простроченої суми 347,94 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТІ ЗАЙМИ" понесені позивачем судові витрати в розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 94 копійки.

Решту судового збору в розмірі 2093 (дві тисяча дев`яносто три) гривні 06 копійок залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОСТІЙ ЗАЙМИ", , адреса місце знаходження: вул. Незалежної України, 39-А, офіс 25, Вознесівський район, м. Запоріжжя;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.Б.Київська