РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2022 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що він не працює, є інвалідом ІІІ групи, та його доходи складає лише пенсія по інвалідності, з якої він намагається сплачувати аліменти, також він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, та дружину. Позивач разом з дитиною зареєстровані в квартирі відповідача, хоча плату за комунальні послуги не сплачують.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.
08.07.2021 вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А.
16.08.2021 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача, відповідь на який надано 16.08.2021.
Ухвалою судді від 25.08.2021 вказану справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та відповідача народився син ОСОБА_4 , який мешкає з позивачем по справі.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі Ѕ частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.01.2019.

На підставі вказаного рішення суду позивачем було отримано виконавчий лист, та пред`явлено його до примусового виконання до Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, за яким було відкрито ВП №60283193.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх аліментних зобов`язань, позивач звернулась до Київського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст. 164 ч.1 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000247.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.06.2020 стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 10362,50 грн.

На підставі вказаного рішення суду позивачем було отримано виконавчий лист, та пред`явлено його до примусового виконання до Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, за яким було відкрито ВП №62930007.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки від 06.10.2020, ОСОБА_2 встановлений медичний діагноз: сколіоз І ст., та рекомендовані заняття в басейні.

ОСОБА_2 відвідує дитячу секцію з плавання в НЮУ ім. Ярослава Мудрого. В якості доказів понесених додаткових витрат на дитину позивачем надані чеки за відвідування вказаної секція, за котру остання сплатила кошти відповідно до наданих до суду копій квитанцій в загальному розмірі 5400 грн. Також позивачем було придбано мобільний телефон вартістю 3400 грн., фен вартістю 659 грн., окуляри для плавання вартістю 229 грн., та надано до суду копії про купівлю одягу (футболки, взуття тощо).

Відповідач є інвалідом ІІІ групи, та отримує пенсію по-інвалідності, та має у власності нерухоме майно.

Відомості про доходи позивача в матеріалах справі відсутні, та позивач зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з письмовими вимогами щодо розподілення обов`язків по вихованню та забезпеченню дитини, які останніми були залишені без задоволення.

Додаткові витрати в позові розраховані наступним чином: сплата за секцію басейну -5400 грн., мобільний телефон -3400 грн., окуляри для плавання 229 грн., фен 659 грн. Загальна сума понесених витрат складає 9688 грн., половину яких позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у зв`язку з відмовою їх компенсувати добровільно, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18), правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, прийнятої в аналогічній справі, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного

з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Навчання у платному навчальному закладі не відноситься до додаткових витрат на дитину.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

На підтвердження витрачених на дитину коштів позивач подала копії чеків на придбання фену, мобільного телефону, окулярів для басейну, що у свою чергу, є добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері, та не пов`язано з особливими обставинами чи хворобою дитини, оскільки позивачем не доведено, що куплені нею речі, їх вартість тощо, були спрямовані на розвиток особливих здібностей або лікування ОСОБА_2 , а не для загального розвитку дитини тощо, від так стягнення з відповідача таких витрат не ґрунтується на нормах ст. 185 СК України. Що стосується вимоги про сплату вартості секції з плавання саме в НЮУ ім. Ярослава Мудрого, то вибір вказаної секції та її вартість також було добровільне волевиявлення позивача, яке не погоджувалось з відповідачем, який є непрацездатним та інвалідом ІІІ групи, та в наданій до суду довідці лікаря не встановлювалась рекомендація щодо вибору закладу, де проходять заняття в басейні, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову за недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12,13, 133, 137,141, 259, 264,265, 280 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184,185 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Повний текст рішення у зв`язку з введенням воєнного стану виготовлено 22 червня 2022 року.

Суддя Г.А. ЗУБ