РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8418/21

Номер провадження 2/495/888/2022

13 жовтня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» матеріальну шкоду у розмірі 283 085,62 грн.

- стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 4 246 грн 28 коп.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з наказом (розпорядженням) Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» від 01.08.2016 року № 33 ОСОБА_2 було прийнято на посаду головного бухгалтера комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал». Наказом начальника Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» Галат І.В. від 10.06.2019 року № 96 ОСОБА_2 було звільнено з посади головного бухгалтера на підставі пункту 1 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року задоволено уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлено її на посаді головного бухгалтера Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» з 10.06.2019 року, стягнуто з Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу та за невикористану відпустку у сумі 242 591,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. На виконання зазначеного рішення суду, начальником Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» видано наказ від 21.01.2021 року № 121 про поновлення ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера, нараховано 242 591,80 грн. та сплачено в повному обсязі з урахуванням утримання податків та зборів. Крім того, донараховано та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.12.2020 року (дати винесення рішення суду) до 21.01.2021 року (дати фактичного поновлення на посаді) в розмірі 17 100,50 грн. Вказані обставини підтверджуються витягом із відомостей по оплаті за період з січня по вересень 2021 року. Таким чином, в зв`язку з постановленням рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року Комунальному підприємству «Білгород-Дністровськводоканал» спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 283 085,62 грн., з них: 242 591,80 грн. ( середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.06.2019 по 16.12.2020, в тому числі за невикористану відпустку), 20 000,00 грн. (моральна шкода), 17 100,50 грн. (середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.12.2020 по 21.01.2021), 3 393,32 грн. (судовий збір на користь держави). Факт незаконного звільнення ОСОБА_2 підтверджено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року, яке набрало чинності 18.01.2021 року. Таким чином, позаяк судом поновлено ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера та стягнуто на її користь моральну шкоду, факт незаконного звільнення випливає зі змісту судового рішення, яке набрало чинності. Згідно розпорядження міського голови Білгород-Дністровської міської ради від 02.04.2019 року № 169-к відповідача ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» з 04.04.2019 року. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_1 з 04.04.2019 року є керівником Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал». 02.04.2019 року відповічем ОСОБА_1 укладено «Контракт № 3 з керівником підприємства, що є у комунальній власності Білгород-Дністровської міської ради» терміном дії з 04.04.2019 року по 03.07.2019 рік. Додатковою угодою № 1 термін дії Контракту продовжено до 03.07.2024 року. Розпорядженням міського голови Білгород-Дністровської міської ради від 11.12.2019 року № 529-к, звільнено відповідача ОСОБА_1 , начальника Комунального підприємства Білгород-Дністровськводоканал», з займаної посади та розірвано контракт № 3 від 02.04.2019 року достроково, відповідно до пп. «е» пункту 5.3 розділу 5 Контракту та пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю України. Враховуючи те, що ОСОБА_2 було звільнено з роботи з порушенням закону (вказаний факт встановлено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року) наказом Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» за рішенням та підписом відповідача ОСОБА_1 від 10.06.2019 року № 96, відповідач, як службова особа, яка видала наказ про звільнення в межах покладених на нього повноважень, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 13.10.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 08.09.2022 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про перенесення слухання справи у звязку з лікуванням.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, оскільки поважність причин неявки відповідач не повідомив, зважаючи на строки розгляду справи, а також належне сповіщення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом

Судом встановлено, що наказом (розпорядженням) Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» від 01.08.2016 року № 33 ОСОБА_2 було прийнято на посаду головного бухгалтера Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал».

Наказом начальника Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» відповідача ОСОБА_1 від 10.06.2019 року № 96 ОСОБА_2 було звільнено з посади головного бухгалтера на підставі пункту 1 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року задоволено уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлено її на посаді головного бухгалтера Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» з 10.06.2019 року, стягнуто з Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу та за невикористану відпустку у сумі 242 591,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

На виконання зазначеного рішення суду, начальником Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» видано наказ від 21.01.2021 року № 121 про поновлення ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера, нараховано 242 591,80 грн. та сплачено в повному обсязі з урахуванням утримання податків та зборів. Крім того, донараховано та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.12.2020 року (дати винесення рішення суду) до 21.01.2021 року (дати фактичного поновлення на посаді) в розмірі 17 100,50 грн. Вказані обставини підтверджуються витягом із відомостей по оплаті за період з січня по вересень 2021 року.

Таким чином, в зв`язку з постановленням рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року Комунальному підприємству «Білгород-Дністровськводоканал» спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 283 085,62 грн., з них: 242 591,80 грн. (середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.06.2019 по 16.12.2020, в тому числі за невикористану відпустку), 20 000,00 грн. (моральна шкода), 17 100,50 грн. (середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.12.2020 по 21.01.2021), 3 393,32 грн. (судовий збір на користь держави).

Судом встановлено, що факт незаконного звільнення ОСОБА_2 підтверджено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року, яке набрало чинності 18.01.2021 року. Таким чином, позаяк судом поновлено ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера та стягнуто на її користь моральну шкоду, факт незаконного звільнення випливає зі змісту судового рішення, яке набрало чинності.

Так, згідно розпорядження міського голови Білгород-Дністровської міської ради від 02.04.2019 року № 169-к відповідача ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» з 04.04.2019 року.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_1 з 04.04.2019 року є керівником Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал». 02.04.2019 року відповічем ОСОБА_1 укладено «Контракт № 3 з керівником підприємства, що є у комунальній власності Білгород-Дністровської міської ради» терміном дії з 04.04.2019 року по 03.07.2019 рік. Додатковою угодою № 1 термін дії Контракту продовжено до 03.07.2024 року.

Розпорядженням міського голови Білгород-Дністровської міської ради від 11.12.2019 року № 529-к, звільнено відповідача ОСОБА_1 , з посади начальника Комунального підприємства Білгород-Дністровськводоканал» та розірвано контракт № 3 від 02.04.2019 року достроково, відповідно до пп. «е» пункту 5.3 розділу 5 Контракту та пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_2 було звільнено з роботи з порушенням закону (вказаний факт встановлено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року) наказом комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» за рішенням та підписом відповідача ОСОБА_1 від 10.06.2019 року № 96, відповідач, як службова особа, яка видала наказ про звільнення в межах покладених на нього повноважень, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оцінка Суду

Згідно пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до статті 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Згідно пункту 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підстави пункту 8 статті 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що факт незаконного звільнення ОСОБА_2 підтверджено рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року, яке набрало чинності 18.01.2021 року.

Так, рішенням встановлено, що відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або переведенні на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спор.

Крім того, відповідно до статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Так, згідно розпорядження міського голови Білгород-Дністровської міської ради від 02.04.2019 року № 169-к відповідача ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» з 04.04.2019 року.

02.04.2019 року відповідачем ОСОБА_1 укладено «Контракт № 3 з керівником підприємства, що є у комунальній власності Білгород-Дністровської міської ради» терміном дії з 04.04.2019 року по 03.07.2019 рік, крім того додатковою угодою № 1 термін дії Контракту продовжено до 03.07.2024 року.

Так, відповідно до п.п. 3, 4 розділу І Контракту, керівник, який уклав цей контракт, є повноважним представником управління під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків підприємства, передбачених актами законодавства, статутом підприємства, іншими нормативними документами. Керівник діє на засадах єдиноначальності.

Керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдання підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом (п. 2.1 розділу ІІ Контракту).

Керівник укладає трудові договори з працівниками підприємства, відповідно до чинного законодавства. Керівник зобов`язаний вжити заходів для створення в кожному структурному підрозділі і на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці (п. 2.12 розділу ІІ Контракту).

Під час укладання трудових договорів з працівниками підприємства, визначенні та забезпеченні умов їх праці та відпочинку, керівник керується трудовим законодавством з урахуванням галузевих особливостей, передбачених статутом підприємства, генеральною та галузевими угодами, колективним договором і фінансовими можливостями підприємства (п. 2.13 розділу ІІ Контракту).

Відповідно до п. 4.5 Статуту Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» (далі Статут), керівник підприємства (начальник) призначається на посаду з подальшим укладанням контракту та звільняється з посади за контрактом розпорядженням міського голови. До компетенції керівника начальника підприємства, серед іншого, належить прийняття на роботу, звільнення, заохочення працівників підприємства і накладення стягнення (п. 4.13 Статуту).

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи, що у рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.12.2020 року встановлено, що наказом комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» за рішенням та підписом відповідача ОСОБА_1 від 10.06.2019 № 96, який займав посаду начальника Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» ОСОБА_2 було звільнено з посади головного бухгалтера з порушенням закону, а також враховуючи що відповідач ОСОБА_1 як службова особа, яка видала наказ про звільнення в межах покладених на нього повноважень, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 4 246 грн 28 коп. необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» (ідентифікаційний код юридичної особи 20937068) матеріальну шкоду у розмірі 283 085 грн 62 коп. (двісті вісімдесят три тисячі вісімдесят пять грн 62 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» (ідентифікаційний код юридичної особи 20937068) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 4 246 грн 28 коп. (чотири тисячі двісті сорок шість грн 28 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Анісімова Н.Д.