РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р.

м. Київ

справа № 755/10258/22

провадження № 2-о/755/403/22

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління кадрів Міністерства оборони України, Міністерство освіти і науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з урахуванням внесених змін (а.с. 38-40) просить суд: встановити факт допущення орфографічної помилки у посвідченні серії НОМЕР_1 , виданому Начальником Головного управління кадрів Міністерства оборони України генерал-лейтенантом П. П`ятибратом 31.08.1999 року, у Військовому квитку серія НОМЕР_2 від 28.05.1998 р., у Дозволі № 16912, виданому 20.09.2022 року начальником Відділу, полковником поліції В. Савченком, у свідоцтві про неповну загальну середню освіту, яке було видано 08.06.1993 року серії НОМЕР_3 щодо правильного зазначення прізвища особи, якій видано документи, - ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_4 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 ), мотивуючи заяву тим, що 28.05.1988 року заявнику видано військовий квиток, а 31.08.1999 року заявнику видано посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій, які містять орфографічну помилку у прізвищі заявника, тобто помилково зазначено прізвище « ОСОБА_2 ». Крім того, заявнику 20.09.2022 року видано Дозвіл на право зберігати та носити зброю № НОМЕР_6 , в якому також помилково зазначено прізвище заявника як « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 ». Крім того, ідентична орфографічна помилка була допущена в Свідоцтві про неповну загальну середню освіту від 08.06.1993 року серії НОМЕР_3 , в якому помилково зазначено прізвище заявника « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_4 ». Метою заявленого факту є право та можливість заявника користуватись вищезазначеними документами відповідно до правових підстав їх видачі, у зв`язку з чим заявник змушений звернутись з даною заявою до суду.

17 жовтня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління кадрів Міністерства оборони України,про встановлення факту, що має юридичне значення, призначено судовий розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. (а.с. 30-31)

Представник заявника ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, відповідно до якої підтримав заяву ОСОБА_1 , з урахуванням внесених уточнень, просить провести розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Матвієнко О. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, однак матеріали справи містять письмові пояснення представника та клопотання про залишення заяви без розгляду.

Представник заінтересованої особи Міністерства освіти і науки в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

21.11.2022 року представником заявника ОСОБА_5 подано клопотання про відмову заявника щодо вимоги про встановлення факту допущення орфографічної помилки у Дозволі № 16912, виданому 20.09.2022 року начальником Відділу, полковником поліції В. Савченком.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що за даними паспорту громадянина України НОМЕР_4 , останній видано Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 21 вересня 1995 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 46-53)

08.06.1993 року середньою школою другого ступеню № 57 м. Луганська видано свідоцтво на неповну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 . (а.с. 71)

24.05.2006 року ДПІ в Лутугинському районі видано картку фізичної особи-платника податків № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 . (а.с. 54)

31.08.1999 року начальником Головного управління кадрів Міністерства оборони України П. П`ятибратом видано посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 . (а.с. 55)

28.05.1998 року призовною комісією Лутугінського району Луганської області видано військовий квиток серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 56-65)

20.09.2022 року Відділом контролю за обігом зброї Національної поліції України видано Дозвіл № 16912 на право зберігання, носіння пістолета на ім`я ОСОБА_8 . (а.с. 74)

20.10.2022 року директором Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України складено Експертний висновок № 056/1133-п/5, відповідно до якого з практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки орфографічного розподібнення документальних записів прізвищ внаслідок неврахування походження цього прізвища, під впливом його російської вимови або через орфографічне посередництво відповідного запису російською мовою. Зокрема відомі непоодинокі випадки неправомірного застосування етимологічного принципу при відтворенні українських і російських прізвищ іншою мовою. При зворотному міжмовному перетворенні прізвища застосовувався усталений принцип транслітерації, внаслідок чого виникав запис, орфографічно відмінний від первісного (укр. ОСОБА_19 - рос. ОСОБА_20 - укр. ОСОБА_21; укр. ОСОБА_22 - рос. ОСОБА_23 - укр. ОСОБА_23; укр. ОСОБА_24- рос. ОСОБА_25 - укр. ОСОБА_25; укр. ОСОБА_26 - рос. ОСОБА_27 - укр. ОСОБА_28 тощо). У частині документів записи прізвища відповідають чинним правописним стандартам та нормам міжмовного перетворення. Лінгвістична Ідентифікація таких записів прізвища ґрунтується на їхньому співвіднесенні з типовими девіаціями в практиці документування класних назв, зумовленими наведеними вище причинами.

Морфологічна форма аналізованого прізвища вказує на його російське походження. Його українська орфографія регулюється чинними стандартами міжмовного перетворення прізвищ. Субнормативний український запис ОСОБА_10 зумовлений неврахуванням походження цього прізвища й неправомірним застосуванням етимологічного принципу при його міжмовному перетворенні. Субнормативний український запис ОСОБА_11 відтворює російську графічну форму цього прізвища (рос. ОСОБА_12 ). Такі орфографічні трансформації запису прізвища в документах однієї особи як наслідок міжмовних перетворень с типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Відповідно до чинних стандартів нормативними записами зазначеного прізвища є: українською мовою - ОСОБА_13 / ОСОБА_13 , російською мовою - ОСОБА_11 / ОСОБА_29 (див. Український правопис, 2007, § 104; Скрипник Л. І ,. Дзятківська Н.П . Власні імена людей. Словник-довідник. - К.: Наукова думка, 1996, с. 318 - 321).

Зарахуванням зазначеного українські записи прізвища ОСОБА_13 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ), ОСОБА_10 (свідоцтво про неповну загальну середню освіту, запис ОСОБА_16 ; посвідчення ветерана війни - учасника бонових дій, запис ОСОБА_16 ; військовий квиток, запис ОСОБА_16 ) і ОСОБА_11 (дозвіл на право зберігання, носіння пістолета, запис ОСОБА_17 ) та російський запис ОСОБА_11 (паспорт громадянина України, кінне російською мовою ОСОБА_18 ; свідоцтво про неповну загальну середню освіту, запис російською мовою ОСОБА_18 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. (а.с. 72)

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту допущення орфографічних помилок у прізвищі заявника, допущених у належних йому документах.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Таким чином, надавши оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено допущення орфографічної помилки у посвідченні серії НОМЕР_1 від 31.08.1999 року, виданому Начальником Головного управління кадрів Міністерства оборони України генерал-лейтенантом П. П`ятибратом, у Військовому квитку серія НОМЕР_2 від 28.05.1998 року, виданому призовною комісією Лутугінського району Луганської області, у свідоцтві про неповну загальну середню освіту, яке було видано 08.06.1993 року серії НОМЕР_3 щодо правильного зазначення прізвища особи, якій видано документи, - ОСОБА_1 .

При цьому судом ураховано Експертний висновок, виданий директором Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 20.10.2022 року № 056/1133-п/5, відповідно до якого українські записи прізвища ОСОБА_13 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_1 ), ОСОБА_10 (свідоцтво про неповну загальну середню освіту, запис ОСОБА_16 ; посвідчення ветерана війни - учасника бонових дій, запис ОСОБА_16 ; військовий квиток, запис ОСОБА_16 ) і ОСОБА_11 (дозвіл на право зберігання, носіння пістолета, запис ОСОБА_17 ) та російський запис ОСОБА_11 (паспорт громадянина України, кінне російською мовою ОСОБА_18 ; свідоцтво про неповну загальну середню освіту, запис російською мовою ОСОБА_18 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Як було встановлено під час розгляду справи, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для призначення пенсії та користування пільгами, встановленими Законом для ветеранів війни - учасників бойових дій. При цьому, спору щодо належності заявнику відповідних документів, що надають зазначені пільги, судом не встановлено.

Разом з тим, суд не убачає підстав для залишення заяви без розгляду, оскільки у даному провадженні предметом розгляду заяви є встановлення факту допущення описки в одній із літер прізвища заявника в ряду отриманих ним за життя та досліджених в межах розгляду справи документах, зокрема, морфологічна форма аналізованого прізвища заявника « ОСОБА_4 » вказує на його російське походження, тому субнормативні записи прізвища заявника у наданих ним документах зумовлені неврахуванням походження цього прізвища неправомірним застосуванням етимологічного принципу при його міжмовному перетворенні, що в свою чергу не породжує спору про право заявнику, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів оспорення належності заявнику наданих правовстановлюючих документів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління кадрів Міністерства оборони України, Міністерство освіти і науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», ст.ст. 89, 95, 258, 259, 263-265, 317, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління кадрів Міністерства оборони України, Міністерство освіти і науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт допущення орфографічної помилки у посвідченні серії НОМЕР_1 від 31.08.1999 року, виданому Начальником Головного управління кадрів Міністерства оборони України генерал-лейтенантом П. П`ятибратом, у Військовому квитку серія НОМЕР_2 від 28.05.1998 року, виданому призовною комісією Лутугінського району Луганської області, у свідоцтві про неповну загальну середню освіту, яке було видано 08.06.1993 року серії НОМЕР_3 , щодо правильного зазначення прізвища особи, якій видано документи, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серія НОМЕР_4 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 )

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 листопада 2022 року.

Суддя: В.І. Галаган