Справа №345/2767/22
Провадження № 2/345/952/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2022 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Кардаш О.І.

з участю секретаря Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька посилаючись на те, що ОСОБА_1 з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14.05.2018 року. Від спільного проживання народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду від 23.04.2020 року шлюб між сторонами розірваний, спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Позивачка зазначила, що з часу розлучення вона проживає разом з сином по місю своєю реєстрації, а відповідач з ними не спілкується і вихованням дитини не займається, тільки через своїх родичів передає незначні кошти на аліменти для дитини. Зі слів родичів їй відомо, що відповідач більше як двох років виїхав в Канаду, де по даний час і проживає. Позивач має намір вивезти дитину на відпочинок та оздоровлення за кордон, однак без згоди батька це не можливо. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їх спільної дитини за кордон на відпочинок, однак згоди не отримала. Тому просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина за межі країни до країн Шенгенської угоди, Єгипту, Албанії, Англії, ОАЕ, США, Канади, Турецької Республіки з часу набрання законної сили рішенням суду по 01.10.2023 року включно тривалістю не більше 180 календарних днів впродовж кожного року в супроводі матері без згоди батька ОСОБА_2 .

Представник позивача адвокат Кобзан Р.М. в судове засідання не з`явився, однак подав суд заяву про розгляд у їхній відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити (а.с.35)

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчать розпики про направлення судових повісток (а.с.28,34), не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав суду відзив. Тому суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.

При цьому, на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на заяву про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон від ОСОБА_4 , який зазначає, що він є третьою особою на стороні відповідача, та висловився з приводу вказаної позовної заяви. Однак, даний відзив не містить даних про те, що він має право представляти інтереси відповідача згідно ст. 62 ЦПК України, а саме , не долучено копію довіреності, а статус третьої особи ним визначено самостійно. Тому судом вказаний відзив не береться до уваги.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2018, і у відповідності до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.04.2020 року шлюб між сторонами розірвано, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 12-13). Від вазаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.11.2018 року (а.с. 9).

Як зазначила в позовній заяві позивач, вона з відповідачем проживають окремо, а дитина знаходиться на її утриманні та разом проживають, як вбачається з довідки Підмихайлівського старостинського округу Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за №641 від 09.09.2022 року (а.с.14). Позивач має намір вивезти дитину на відпочинок за кордон, однак отримати на це згоду батька не має можливості.

У відповідності до довідки виданої Лікарем медичної практики ФОП ОСОБА_6 від 07.09.2022 року про те, що дитина ОСОБА_5 , 2018 року народження є частохворіючою дитиною з рецидивуючим обструктивним бронхітом та потребує оздоровлення протягом року (а.с.5).

Згідно п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків та в їхньому супроводі.

У відповідності до п.3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі.

Частина 7 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлює, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу Українибатьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані поважати дитину, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу Українина батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно з вимогами ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

На підставі вимог ст. 155 Сімейного кодексу Україниздійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч. 2 ст. Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України»за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У зв`язку з тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що обов`язки щодо виховання та розвитку малолітнього ОСОБА_5 , що передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, його батьком ОСОБА_2 не виконуються, а виїзд малолітнього ОСОБА_5 за кордон відповідає його інтересам, за своєю метою сприятиме оздоровленню та загальному розвитку дитини, а відсутність згоди відповідача порушує його права та інтереси, як дитини, то суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 280-281 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на тимчасовий виїзд за межі України до країн Шенгенської угоди, Єгипту, Албанії, Англії, ОАЕ, США, Канади, Турецької Республіки на період з дати набрання рішенням законної сили по 01.10.2023 включно тривалістю не більше 180 календарних днів впродовж кожного року, в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 або уповноважених нею осіб, без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,поданою протягомтридцяти днівз дняйого проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: