Дата документу 30.11.2022 Справа № 332/163/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/163/20Головуючий у 1-й інстанції Марченко Н.В. Повний текст рішення складено 29.05.2020 року.
Пр. № 22-ц/807/2028/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як особи, що не приймала участі у справі, на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-3), в якому просила поділити спільне майно подружжя таким шляхом, а саме визнати за нею право власності на Ѕ частку жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на свою користь сплачені суми судового збору.

В обґрунтування вищезазначеного позову зазначила, що за час перебування в шлюбі з відповідачем вони придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1 за спільні кошти. Вважає, що має право визнати за нею 1/2 частину будинку, так як він належить подружжю на справі спільної сумісної власності.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Марченко Н.В. (а.с. 16).

Ухвалою суду першої інстанції від 11 лютого 2020 року (а.с. 19) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року (а.с. 41-43) позовні вимоги ОСОБА_2 у цій справі задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 452,50 грн.

Державному бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у Заводському районі м. Запоріжжя Запорізької області зобов`язано повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 50% відсотків сплаченого судового збору, що становить 452,50 грн. на р/р UA0008004 , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, ЄРДПОУ отримувача: 38025372, отримувач: УК в Заводському районі м. Запоріжжя, код 22030101 Державна судова адміністрація України, 050 згідно квитанції № 13 від 27.01.2020 року.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у справі, з підстав вирішення цим рішенням судом першої інстанції питання про її права та обов`язки, у своїй апеляційній скарзі (а.с. 46-48) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити повністю; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 1357,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у справі, з підстав вирішення цим рішенням судом першої інстанції питання про її права та обов`язки, зазначала, що вона є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні № 56397841 про стягнення з ОСОБА_3 на свою користь аліментів, а також пені за невиплату аліментів у розмірі 559959,00 грн., індексації виплати аліментів в розмірі 29865,40 грн. Боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання судових рішень про стягнення аліментів, пені та індексації, до теперішнього часу заборгованість не погашена. Єдиним об`єктом нерухомого майна ОСОБА_3 , за рахунок примусової реалізації якого можливо хоча б частково виконати судові рішення, є житловий будинок АДРЕСА_1 . Оскільки боржник тривалий час не виконує судові рішення, а нерухоме майно боржника тривалий час не передається на реалізацію, ОСОБА_1 вирішила дізнатися причину, чому нерухоме майно досі не передано на реалізацію, і з цією метою звернулась до органу державної виконавчої служби із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. При ознайомленні з матеріалами зведеного виконавчого провадження № 56397841 представник ОСОБА_1 дізнався про наявність рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2020 року у справі ЄУН 332/163/20. Оскільки ОСОБА_1 не була часником цієї справи ЄУН 332/163/20 та не знала і не могла знати про її існування, боржник ОСОБА_3 нічого їй не повідомляв ані про наявність цієї справи ЄУН 332/163/20, ані про ухвалене судом рішення, суд першої інстанції не залучав її до участі у цій справі ЄУН 332/163/20, а відтак вона не була повідомлена ані про дату, час та місце розгляду справи, ані про ухвалене судом рішення. Про існування даного оскаржуваного рішення вона дізналась лише 12.01.2022 року, коли її представник виявив копію цього рішення у матеріалах виконавчого провадження.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2022 року (головуючий суддя (суддя-доповідач) Крилова О.В., судді Кухаря С.В. та Поляков О.З. а.с. 71, 74) апеляційне провадження у цій справі за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року (а.с. 137-141) апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (а.с. 181-185) в порядку часткового задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 (а.с. 147-151) вищезазначену постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 187).

Ухвалою апеляційного суду від 28 вересня 2022 року дану справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як особи, яка не приймала участі у цій справі, з підстав вирішення рішенням суду першої інстанції у цій справі питання про її права та обов`язки, прийнято до провадження та призначено до нового апеляційного розгляду (т.с. 3 а.с. 188), з урахуванням навантаження колегії судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її нового розгляду в частині апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 211) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Шумейка І.П. (а.с. 193).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час і місце розгляду цієї справи, у тому числі позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Черкашина І.І. (а.с. 130, 192 а), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, та відповідач ОСОБА_3 особисто (поштове повідомлення а.с. 194), не з`явились про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Встановлено, що апеляційне провадження у цій справі було відкрито ще 28 січня 2022 року (а.с. 74).

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю сторін позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 за присутністю представника позивача ОСОБА_2 адвоката Черкашина І.І. (а.с. 130), апелянта ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, та представника останньої адвоката Шумейка І.П. (а.с. 121-122, останній в режимі відеконференції).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення всіх осіб, які з`явились на розгляд цієї справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, з підстав вирішення рішенням у цій справі питання про її права та обов`язки, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга останньої у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 142, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України та виходив виключно із презумпції спільності майна, набутого у шлюбі, яку відповідач ОСОБА_3 , як чоловік, у цій справі не спростовував (заява відповідача про визнання позову у повному обсязі у суді першої інстанції а.с. 34).

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

В силу вимог ст. 417 ч. 1 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції є обов`язковими для суду…апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Так, Верховний Суд у вищезазначеній постанові у цій справі (а.с. 184 зворот) вказував на таке: «…Апеляційний суд не врахував, що рішення суду першої інстанції не повинно переглядатися по суті, якщо ним не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси, обов`язки особи, яка звернулася з апеляційною скаргою, інакше суд зобов`язаний був скасувати рішення суду, а не залишити його без змін…».

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 4 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та обов`язку осіб, що не були залучені до участі у цій справі, зокрема апелянта ОСОБА_1 , яка була позбавлена права доводити належними, допустимими доказами обґрунтованість (необґрунтованість) позовних вимог позивача у цій справі, та, відповідно, своє право, як стягувача, на можливість звернення у виконавчому провадженні стягнення на вказаний спірний житловий будинок боржника саме в цілому, а не лише його Ѕ частину.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що апелянт ОСОБА_1 (довід апеляційній скарзі - а.с.47), не була залучена до участі у цій справі станом на час її розгляду судом першої інстанції 25 травня 2020 року в якості одного із належних відповідачів, як стягувач у зведеному виконавчому провадженні №56397841 зі стягнення аліментів та пені на утримання спільних дітей відносно боржника відповідача у цій справі ОСОБА_3 станом на 05.12.2019 року на загальну суду 857400,87 грн. (довідка а.с. 61), в якому 15 листопада 2010 року (копія а.с. 62) та 15 березня 2017 року (копія а.с. 63) державними виконавцями був накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження арешту нерухомого майна від 14.04.2017 року а.с. 64) та, відповідно, у тому числі на вищезазначений спірний житловий будинок у цій справі в цілому (ціна якого за змістом позову позивача у цій справі складає лише 181000,00 грн. а.с.2, звіт про оцінку нерухомого майна - а.с. 12).

По що було достовірно відомо боржнику ОСОБА_3 , який у цій справі виступає відповідачем, так як він був зокрема 26.11.2019 року ознайомлений із матеріалами вищезазначеного виконавчого провадження (відмітка відповідача ОСОБА_1 про ознайомлення на заяві, наявній у матеріалах останнього, копі а.с. 65 зворот), та який у порушення вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України, подаючи суду першої інстанції у цій справі вищезазначену заяву про визнання позову позивача (колишньої дружини) про поділ спірного будинку по Ѕ частині кожному у повному обсязі (а.с.34), не повідомив суду першої інстанції про наявність вищезазначених арештів на його цей спірний будинок.

В силу вимог ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Особливості вирішення спорів щодо власності на арештоване майно визначені ст. 59 ч. 1 Закону України про виконавче провадження», якою визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та стягувача, як особи, в інтересах якої накладено арешт (п. 24 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6).

Таким чином, відповідачем при вищевикладених обставинах у цій справі за вищезазначеним позовом ОСОБА_2 мав бути не лише боржник ОСОБА_3 , а також ОСОБА_1 (апелянт, яка не є учасником цієї справи), як стягувач та особа в інтересах якої накладено вищезазначений арешт на цей спірний будинок у вищезазначеному зведеному виконавчому провадженні.

Поза межами компетенції апеляційного суду, передбаченої ЦПК України, знаходиться питання про залучення на стадії апеляційного розгляду другого належного відповідача у цій справі.

Однак, позивач ОСОБА_1 не позбавлена права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання визнання за нею права власності на вищезазначену частину вищезазначеного будинку разом із вирішенням питання про звільнення останнього з-під арешту із залученням всіх належних відповідачів за позовом.

Оскільки, апелянтом ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, було подано вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі з питань порушення її прав з двох підстав, та зокрема у тому числі з підстав придбання вищезазначеного будинку нею разом із відповідачем, як чоловіком та жінкою, які проживали на час його придбання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то лише порушення цим рішенням суду прав останньої, як стягувача у вищезазначеному зведеному виконавчому провадженні при вищезазначених обставинах, апеляційний суд приймає до уваги в якості підстави для обов`язкового скасування останнього з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові позивача у цій справі.

При скасуванні рішення судом з підстав незалучення у цій справі всіх належних відповідачів, апеляційний суд не розглядає по суті вищезазначені позовні вимоги позивача у цій справі та не досліджує їх обґрунтованість (необґрунтованість).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка не є учасником цієї справи, лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції у цій частині не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року у цій справі у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, у цій справі слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_2 не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_3 , будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій,

- з позивача з ОСОБА_2 на користь апелянта ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, пов`язані зі розглядом цієї справи судами апеляційної і касаційної інстанцій у вигляді судового збору у розмірі 3167,50 грн. (розрахунок: судовий збір за апеляційну скаргу 1357,50 грн. (а.с. 49) + судовий збір за касаційну скаргу 1810,00 грн. (а.с. 146)).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384, 417 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2020 року у цій справі у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, у цій справі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати, пов`язані зі розглядом цієї справи судами апеляційної і касаційної інстанцій у вигляді судового збору у розмірі 3167,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст ухвали апеляційним судом складений 05.12.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.