Справа №442/6802/22
Провадження №2/442/1386/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.,

з участю секретаря судових засідань Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

встановив:

31.10.2022 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , її особистою приватною власністю.

В обґрунтування позову вказує на те, що 31.08.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Після одруження вони проживали у квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з ними проживала його мати ОСОБА_3 . Від шлюбу в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та відсутність взаємоповаги. Суперечки та конфлікти мали постійне місце у відносинах, які негативно впливали на нормальний розвиток сина ОСОБА_5 .

Згодом, вона прийняла рішення придбати квартиру, та переїхати проживати окремо з сином. На заощаджені власні кошти, а також кошти передані її батьками, вона придбала квартиру АДРЕСА_1 . Відповідач залишився проживати разом з матір`ю, де він був зареєстрований.

Зазначає, що відповідач впродовж шлюбу ніде не працював, мав лише інколи випадковий, невеликий заробіток, тому жодної участі у придбанні згаданої квартири він не приймав ні коштами, ні особистою працею. В свою чергу, вона з 09.07.2013 року до дня придбання квартири працювала медпрацівником та мала достатньо велику заробітну плату, яка давала можливість частково заощадити кошти на придбану квартиру.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/4111/22 від 06.09.2022 року їхній шлюб розірвано.

Отже, з вересня 2019 року вона проживає у придбаній особисто квартирі АДРЕСА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_6 , окремо від відповідача.

Оскільки, квартиру АДРЕСА_1 вона придбала за особисті кошти, але під час шлюбу з відповідачем, вона звернулась до нього щоб оформити дану квартиру в позасудовому порядку за нею як особисту приватну власність, проте, відповідач згоди на це не надає. Тому, вона вирішила звернутись до суду за захистом порушеного права.

Позивачка подала заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності. Позов задоволити, у зв`язку з тим, що відповідач подав заяву про визнання позову по справі.

Відповідач подав заяву, в якій повністю визнає позов ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю. Просить визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 . Розгляд справи проводити в його відсутності.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Як стверджується матеріалами справи, сторони перебували у шлюбі з 31.08.2013 року. Шлюб розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/4111/22 від 06.09.2022 року.

Згідно Довідки про склад сім`ї №008089/37-2022 від 04.10.2022 року, до складу сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 входить ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №177041723 від 10.08.2019 року, власницею квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і особа не зобов`язана доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

При цьому належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статтею 57 СК України визначено перелік видів особистої приватної власності одного з подружжя та підстави її набуття. За змістом вказаної статті особистою приватною власністю дружини, чоловіка, серед іншого, є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач з часу розірвання шлюбу не звертався до суду про поділ спільного майна подружжя, зокрема спірної квартири, не проживав в ній разом з позивачкою, а тому суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 придбана позивачем ОСОБА_1 за її особисті кошти, а тому є визначені законом підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Хомик А.П.