Провадження № 2/521/1826/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

10 листопада 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.

при секретарі Примакіній С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 є власницею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на даній житловій площі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який з 2014 року не проживає у спірній квартирі та не має в ній своїх особистих речей. Перебування відповідача ОСОБА_2 на реєстраційному обліку за даною адресою перешкоджають відповідачці в повній мірі реалізовувати право користування та розпорядження квартирою, крім того вона вимушені нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюються з кількості зареєстрованих за адресою осіб. В добровільному порядку зніматися з реєстраційного обліку відповідач не бажає.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом до майна свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постановою Одеського Апеляційного суду від 18.06.2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року по справі № 521/10966/18-скасовано, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 залишено без задоволення.Після смерті батька ОСОБА_3 , відкрилась спадщина на квартиру під АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до Шостої Одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та державним нотаріусом Пенчевим К.Л. було заведено спадкову справу № 246/2017 від 23.06.2017 року.

18 вересня 2020 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Пенчевим К.Л. видано свідоцтво про право на спадкування за законом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_2 та складається у цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею 41,5 кв.м., загальною площею 68,3 кв.м. Зазначена квартира належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 11 жовтня 2006 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 17 листопада 2006 року, номер запису 348, записано в книзі за № 46к-133, реєстраційний номер 16783983, номер витягу 12551688. 20.10.2020 року Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради видав відомості № К2-219745-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, згідно яких встановлено, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 21.05.1997 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 26.07.2004 року. Відповідач ОСОБА_2 не несе ніяких обов`язків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, однак за комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, тепло і т.д.) позивачу нараховують із розрахунку на всіх осіб, зареєстрованих по даній адресі. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачці майна відповідач створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власників зазначеного майна, а також позивачка несе додаткові витрати із власного бюджету.Враховуючи викладене, позивачка просила суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 17.01.2022 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.08.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що після смерті батька ОСОБА_3 , відкрилась спадщина на квартиру під АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до Шостої Одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та державним нотаріусом Пенчевим К.Л. було заведено спадкову справу № 246/2017 від 23.06.2017 року.

18 вересня 2020 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Пенчевим К.Л. видано свідоцтво про право на спадкування за законом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_2 та складається у цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею 41,5 кв.м., загальною площею 68,3 кв.м. Зазначена квартира належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 11 жовтня 2006 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 17 листопада 2006 року, номер запису 348, записано в книзі за № 46к-133, реєстраційний номер 16783983, номер витягу 12551688.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом до майна свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постановою Одеського Апеляційного суду від 18.06.2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року по справі № 521/10966/18-скасовано, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 не несе ніяких обов`язків по оплаті житла, так як в ньому не проживає, однак за комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, тепло і т.д.) позивачу нараховують із розрахунку на всіх осіб, зареєстрованих по даній адресі. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачці майна відповідач створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власників зазначеного майна, а також позивачка несе додаткові витрати із власного бюджету.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для особистого проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно роз`яснень, викладених Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності з приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, враховуючи, що відповідачка не проживає у житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 76, 81, 89, 258-259, 263, 265, 268, 354, 279, 280-283, 141 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 29.05.2009 року Хмельницьким РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Суддя