Справа № 454/473/21 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/811/4500/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м.Львів

Справа № 454/473/21

Провадження № 22ц/811/4500/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сокалі 8 листопада 2021 року у складі судді Фарини Л.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третіх осіб: Белзької міської ради, приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Н.М., про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності,-

встановив:

^

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 1993 року вона (позивач) та ОСОБА_4 проживали у цивільному шлюбі однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Стверджує, що ОСОБА_4 піклувався та виховував її (позивача) доньку - ОСОБА_5 , 1987 року народження. Зазначає, що свої стосунки не реєстрували, оскільки вважали, що офіційна реєстрація не є основною цінністю в подружніх відносин. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Вона (позивач) займалася його похованням. Посилається на те, що за час спільного проживання з ОСОБА_4 придбано за спільні кошти автомобіль марки «Ford Transit Connect», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Стверджує, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідно для оформлення права на спадщину та оформлення права власності на частину автомобіля. Просить позов задовольнити.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 8 листопада 2021 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

20 січня 2021 року представник позивача - адвокат Левицька О.І. подала суду заяву, у якій просить слухати справу без її участі та задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав заяву, в якій вказує, що заперечує щодо задоволення апеляційної скарги, та просить залишити без змін оскаржуване рішення. Також просить проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача ОСОБА_7 .

Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, заяви про відкладення розгляду справи не подали, тому апеляційний суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності учасників процесу.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З аслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішенння у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 . Він перебував у шлюбі із ОСОБА_9 , який розірвано 18 жовтня 1994 року. Відомості про укладення ОСОБА_8 інших шлюбів відсутні.

Спадкодавця пережили його діти: відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які звернулися у нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини після смерті батька.

Із Спадкового реєстру вбачається, що приватним нотаріусом Гук Н.М. заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_8 . Спадковим майном, зокрема, є транспортний засіб марки «Ford Transit Connect» 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Із довідок Домашівської сільської ради від 15 травня 2020 року та 20 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проживали однією сім`єю в будинку позивачки.

Суд першої інстанції мотивовано не взяв до уваги зазначені довідки та вказав, що такі не можуть бути визнані допустимими доказами на підтвердження факту проживання однією сім`єю, в розумінні ст.ст.3, 74 СК України, виходячи з наступного.

За приписами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Колегія суддів погоджується із посиланням районного суду на те, що надані докази є недостатніми для встановлення факту проживання позивача із померлим ОСОБА_8 однією сім`єю з 1993 року через відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження цього, а також належить урахувати, що ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі до 18 жовтня 1994 року з ОСОБА_9 .

Поняття «проживання однією сім`єю» та «член сім`ї» не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Докази на підтвердження ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла протягом не менше як п`ять років, позивачем не надано.

З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю є недоведеною, а тому і позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частки автомобіля марки «Ford Transit Connect» 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї (Постанова Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі №337-5266/15-ц).

В матеріалах справи відсутні відомості про час придбання зареєстрованого за спадкодавцем автомобіля «Ford Transit Connect», 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_8 не встановлено, доказів спільного бюджету та ведення спільного господарства за час спільного проживання не надано, а тому позовні вимоги про визнання права власності на частку спірного автомобіля є безпідставними та необґрунтованими.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї спадкодавця, крім власне факту спільного проживання, є спільні витрати і бюджет, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Посилаючись на факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, ОСОБА_1 доказів, які б підтверджували пов`язаність їх спільним побутом, наявністю взаємних прав та обов`язків, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі статі 1264 ЦК України, не надала.

Позивач не довела обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, та не надала належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт її постійного проживання зі спадкодавцем.

З висновками суду першої інстанції про відмову в позові належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 8 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 9 червня 2022 року.

Головуючий______________________Т.І. Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк