Номер провадження: 22-ц/813/7328/22
Справа № 522/5991/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/5991/20

Номер провадження: 22-ц/813/7328/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- скаржник (стягувач)- Акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк»,

- заінтересована особа Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), за апеляційною скаргою адвоката Нестерова Едуарда Геннадійовича, діючого від імені Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк», на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Науменка А.В. 16 червня 2022 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст скарги

У червні 2022 року Акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк» (далі Банк) звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просить зобов`язати державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчих проваджень № 633000501 та № 63400474 направити стягувачу копії постанов про відкриття виконавчих проваджень (а. с. 1 3).

2.2 Зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року залишено без розгляду вищевказану скаргу Банку.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаржником 17 травня 2022 року останній раз було направлено заяву до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання постанов про відкриття виконавчих проваджень, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Матеріалами справи підтверджено звернення 17.05.2022 року скаржника з заявою до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання постанов про відкриття виконавчих проваджень, яке отримане Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.05.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Скаржник звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.06.2022 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого ст. 449 ЦПК України. Заяву про поновлення строку на подачу скарги до суду не подавав.

Тому, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність залишення без розгляду вищевказаної скарги (а. с. 70 - 71).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Нестеров Е.Г., діючий від імені Банку, просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності, а тому висновок місцевого суду про необхідність залишення без розгляду вищевказаної скарги є помилковим (а. с. 77 - 83).

2.5 Узагальнені доводи заінтересованої особи в апеляційному суді

Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.06.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Нестерова Е.Г., діючого від імені Банку, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року (а. с. 110 110 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.07.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 119).

22.08.2022 року, 24.10.2022 року від адвоката Нестерова Е.Г., діючого від імені Банку, надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Нестерова Е.Г., діючого від імені Банку, підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання судового рішення. В обґрунтування скаржник вказує, що ним неодноразово була направлена заява до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання постанов про відкриття виконавчих проваджень за номером № 633000501 та № 63400474, в яких скаржник є стягувачем.

Скаржником у вищевказаній скарзі зазначено, що 17 травня 2022 року останній раз було направлено заяву до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання постанов про відкриття виконавчих проваджень, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Матеріалами справи підтверджено звернення скаржника з заявою до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання постанов про відкриття виконавчих проваджень 17.05.2022 року, яке отримане Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.05.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Скаржник звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.06.2022 року.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права та мотиви прийняття/відхилення викладених в апеляційній скарзі доводів

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з пропуском десятиденного строку, встановленого ст. 449 ЦПК України, а тому вищевказана скарга підлягає залишенню без розгляду.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, враховуючи наступне.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Діяння (дія або бездіяльність) як правопорушення є активним (чи пасивним), усвідомленим, вольовим, винним (у формі наміру і необережності) заподіянням шкоди, що має наслідком юридичну відповідальність.

Дія здійснення особою своїх обов`язків у межах наданих чинним законодавством повноважень чи всупереч їм.

Бездіяльність певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно із законодавством України.

Бездіяльність на відміну від дії не має моменту вчинення. Бездіяльність має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 23 жовтня 2019 року у справі № 127/2-2177/2005, від 08 липня 2020 року у справі № 589/6044/13, від 22 грудня 2021 року у справі № 760/19348/20.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що вищевказана скарга Банку щодо оскарження бездіяльності державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з виконання судового рішення, подана поза межами процесуального строку.

Доводи апеляційної скарги є доведеними.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Нестерова Е.Г., діючого від імені Банку, є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (Приморського районного суду м. Одеси).

3.5 Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду після її перегляду в апеляційному порядку може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Нестерова Едуарда Геннадійовича, діючого від імені Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк», задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 рокупро залишення скарги без розгляду скасувати.

Цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк» на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 16 листопада 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе