Справа № 442/6801/21
Провадження № 4-с/442/25/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Вишемирської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали скарги Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на дії державного виконавця, -

встановив:

29.11.2022 КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС у Дрогобицькому району Львівської області Західного МРУЮ МЮ (м.Львів) Ступницької С.С. щодо винесення 08.11.2022 повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання судового наказу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.03.2022 у справі №442/6801/21 про стягнення з ОСОБА_1 2325,25 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, 227 грн. судового збору на користь КП «Дрогобичводоканал» ДМР, та скасувати вищевказане повідомлення.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 20.10.2022 КП «Дрогобичводоканал» звернулось із заявою про прийняття до примусового виконання судового наказу №442/6801/21 від 31.03.2022, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 2325,25 грн. заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, 227 грн. судового збору на користь КП «Дрогобичводоканал» ДМР. Старший державний виконавець Дрогобицького МРВ ДВС Західного МРУЮ МЮ (м.Львів) Ступницька С.С. винесла повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання на підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі відсутня дата народження боржника та РНОКПП боржника. Таке повідомлення скаржником отримано 23.11.2022. Вважає повідомлення державного виконавця протиправним та незаконним, таке вчинено з грубим порушенням, оскільки дата народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Ухвалою суду від 30.11.2022 відкрито провадження у справі за скаргою Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на дії державного виконавця. Розгляд скарги призначено на 05.12.2022.

Представник КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі.

Особа, чиї дії оскаржують ся в судове засідання не з`явилась, не повідомила суду причини неявки.

У ч.1, 2 ст.450 ЦПК України встановлено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, за змістом ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.4 ст.10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, невід`ємною частиною якого є принцип правової визначеності (певності), що включає в себе дотримання остаточності судового рішення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, п.43; рішення від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», заява № 67534/01, п.42; рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04, п.51).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 у справі «Півень проти України» (заява №56849/00, п.35) вказано, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також, захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в пункті 23 рішення по справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року (заява № 38683/04), реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до норм ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) роз`яснень у п.13 узагальнення судової практики розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 №24-152/0/4-13 державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) знаходився судовий наказ №442/6801/21 виданий 31.01.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області 2325,25 грн. заборгованості та 227 грн. судових витрат.

08.11.2022 повідомленням вказаний вище судовий наказ повернуто без прийняття до виконання, оскільки в судовому наказі відсутня дата народження та РНОКПП боржника.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам п.6 ч.1 ст.4 Закону держаний виконавець повертає виконавчий документ стягувачеві без прийняття до виконання.

Разом з тим, в правовому висновку Верховного Суду України по справі № 6-62цс14 від 25.06.2014 зазначено, що, згідно п.3 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача надається право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну, а тому відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Таке ж право державного виконавця передбачено й в п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, державний виконавець. в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», не скористався своїм правом передбаченим п.3 ч.3 ч.18 Закону, що призвело до порушення прав КП «Дрогобичводоканал», яка є стороною виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає скаргу підставною і таку слід задоволити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на дії державного виконавця задоволити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС у Дрогобицькому району Львівської області Західного МРУЮ МЮ (м.Львів) Ступницької С.С. щодо винесення 08.11.2022 повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання судового наказу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.03.2022 у справі №442/6801/21 про стягнення з ОСОБА_1 2325,25 грн. заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, 227 грн. судового збору на користь КП «Дрогобичводоканал» ДМР.

Повідомлення старшого державного виконавця ВДВС у Дрогобицькому району Львівської області Західного МРУЮ МЮ (м.Львів) Ступницької С.С. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання судового наказу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.03.2022 у справі №442/6801/21 про стягнення з ОСОБА_1 2325,25 грн. заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, 227 грн. судового збору на користь КП «Дрогобичводоканал» ДМР скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Павлів З.С.