Провадження № 2/359/1164/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Бориспільської міської ради, комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідії Євгенівни, ОСОБА_5 , державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Радислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок Валентина Василівна, про визнання недійсними рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності у порядку спадкування,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом. Послалася на те, що вона є єдиною спадкоємицею своєї матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташовується в АДРЕСА_1 , який був придбаний ОСОБА_6 22 травня 2002 року. При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на домоволодіння у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Крім цього, було з`ясовано, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 , який на підставі договорів купівлі-продажу від 29 березня 2017 року та від 22 березня 2017 року придбав по Ѕ частці домоволодіння у ОСОБА_5 . Однак домоволодіння вибуло незаконним шляхом з власності позивача на підставі неіснуючих документів. Тому позивач змушена звернутися до суду та просила суд визнати недійсним рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Р.В. №33269263 від 29 грудня 2016 року та скасувати запис №18399308 від 27 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , а також визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є №34400197 від 22 березня 2017 року та скасувати запис №19579416 від 22 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. №34512923 від 29 березня 2017 року та скасувати запис №19697892 від 29 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на свою користь спірне домоволодіння.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 31 грудня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.93 т.1).

Представник Бориспільської міської ради Борисенко В. направив на адресу суду заяву (а.с.126-128 т.1), в якому заперечив проти задоволення позову, оскільки Бориспільська міська рада не є належним відповідачем.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 травня 2022 року (а.с.153-154 т.1) було витребувано у КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» реєстраційну справу та документи на підставі яких було здійснено запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18399308 від 27 грудня 2016 року про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на спірний житловий будинок.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позову (а.с.215-218 т.1) та зазначив, що вже розглядалась інша цивільна справа №359/5011/17, в якій розглядався ідентичний позов ОСОБА_3 , і рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції у задоволенні позову їй було відмовлено. Тому існують підстави для закриття провадження у справі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 серпня 2022 року (а.с.30-31 т.2) було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Також встановлено, що Бориспільським міськрайонним судом розглядалась справа №359/5011/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Бориспільської міської ради Київської області, КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В., ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно в порядку спадкування. У справі № 359/11887/21 ОСОБА_5 змінив процесуальний статус і є відповідачем, а не третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. А отже, позови у справах №359/5011/17 та № 359/11887/21 не є тотожними і підстав для закриття провадження у справі немає.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив проти задоволення позову, зазначив, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися та про своє ставлення до пред`явленого позову суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

22 травня 2002 року ОСОБА_6 уклала з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу (а.с.191 т.1), за яким ОСОБА_6 придбала житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Зі змісту довідки директора КП «Бориспільське БТІ» №529 від 24 травня 2017 року (а.с.192 зворот т.1) вбачається, що на підставі вказаного договору 28 травня 2002 року за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15 липня 2009 року (а.с.183 т.1).

Рішенням Бориспільської міської ради №42-2-VII від 17 грудня 2015 року АДРЕСА_1 у м. Бориспіль була перейменована на АДРЕСА_1.

29 грудня 2016 року рішенням державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Р.В. №33269263 за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно №77419369 від 29 грудня 2016 року (а.с.3 т.2).

22 березня 2017 року ОСОБА_8 , діючи від імені ОСОБА_5 , уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку (а.с.1-2 т.2), за яким ОСОБА_5 відчужив у власність ОСОБА_4 Ѕ частку в житловому будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . На підставі цього договору рішенням приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. №34400197 від 22 березня 2017 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на Ѕ частку у спірному домоволодінні. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №88505241 від 31 травня 2017 року (а.с.45 т.1).

29 березня 2017 року ОСОБА_8 , діючи від імені ОСОБА_5 , уклав з ОСОБА_4 ще один договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку (а.с.220-221 т.1), за яким ОСОБА_5 відчужив у власність ОСОБА_4 іншу Ѕ частку в житловому будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . На підставі цього договору рішенням приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. №34512923 від 29 березня 2017 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на іншу Ѕ частку у спірному домоволодінні. Ця обставина також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №88505241 від 31 травня 2017 року (а.с.45 т.1).

Таким чином, після укладення обох договорів ОСОБА_4 став одноосібним власником житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.21 та п.22 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутись до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їх волі іншим шляхом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру №47813446 від 23 травня 2017 року (а.с.189 зворот т.1) вбачається, що за час свого життя ОСОБА_6 не склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що на підставі ч.2 ст.1223 ЦК України після її смерті спадкування здійснюється за законом. ОСОБА_3 є рідною дочкою та спадкоємицею першої черги за законом. Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10 жовтня 1972 року (181 зворот т.1) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 11 жовтня 1991 року (а.с.182 т.1), а також копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 27 червня 1970 року (а.с.185 зворот т.1) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 3 березня 1978 року (а.с.186 т.1). Зі змісту довідки КП «ЖЕК-1» від 23 травня 2017 року (а.с.185 т.1) вбачається, що ОСОБА_3 постійно проживала разом з її матір`ю ОСОБА_6 . Ця обставина свідчить про те, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 , та набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

У в`язку з тим, що на підставі ч.5 ст.1268 ЦК України право власності на спірне домоволодіння виникло у позивача ще 2 липня 2009 року, рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Р.В. №33269263 від 29 грудня 2016 року суперечить ч.1 ст.319 ЦК України та порушує право власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Крім того, зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно №77419369 від 29 грудня 2016 року (а.с.3 т.2) вбачається, що право власності на спірне домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі таких документів: технічного паспорту, виданого 25 травня 2016 року ФОП ОСОБА_9 ; договору на право користування землею від 21 січня 2003 року та рішення Бориспільської міської ради Київської області №130 від 23 лютого 2004 року. Однак з копії листа виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області №12-33-545 від 8 лютого 2018 року (а.с.52 т.1) вбачається, що у володінні цього органу місцевого самоврядування відсутній договір на право користування землею від 21 січня 2003 року щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 23 лютого 2004 року засідання сесії Бориспільської міської ради та виконавчого комітету не проводилось. Крім того, зі змісту іншого листа Бориспільської міської ради Київської області №12-33-1169 від 19 березня 2019 року (а.с.50 т.1) вбачається, що до реєстраційної служби взагалі не надходила реєстраційна справа та документи, на підставі яких за ОСОБА_5 було зареєстровано права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Ці обставини свідчать про те, що державна реєстрація за відповідачем права власності на спірне домоволодіння була проведена на підставі неіснуючих документів.

З огляду на це суд висновує, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача за ОСОБА_3 належить визнати право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , а також визнати недійсним рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Р.В. №33269263 від 29 грудня 2016 року та скасувати запис №18399308 від 27 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не набув у встановленому законом порядку право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , він не мав права розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна, зокрема відчужувати його у власність ОСОБА_4 . Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку, укладений між відповідачами 22 березня 2017 року, а також договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку, укладений між відповідачами 29 березня 2017 року, суперечить ч.1 ст.319 ЦК України, що є підставою для недійсності цих правочинів на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України. Водночас, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перебували у договірних правовідносинах щодо відчуження спірного домоволодіння. Як вбачається з правових позицій, викладених в п.21 та п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в такому випадку єдиним ефективним способом захисту права позивача на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 є витребування цього об`єкта нерухомого майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 за правилами, передбаченими ч.1 ст.388 ЦК України.

Зі змісту п.5 договорів купівлі-продажу Ѕ часток житлового будинку, укладених між відповідачами 22 та 29 березня 2017 року (а.с.220-221 т.1, а.с.1-2 т.2), вбачається, що кожну з означених часток у домоволодінні було придбано ОСОБА_4 за грошові кошти в розмірі 75000 гривень 00 копійок. Крім того, зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №77419369 від 29 грудня 2016 року (а.с.222 т.1) вбачається, що право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_5 . Тому ОСОБА_4 не міг знати про те, що ОСОБА_5 не мав права розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем в розумінні ч.1 ст.388 ЦК України, а спірний житловий будинок з надвірними спорудами вибув з володіння ОСОБА_3 поза її волевиявлення.

З огляду на це суд вважає, що з метою остаточного відновлення порушеного права позивача належить визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є №34400197 від 22 березня 2017 року та скасувати запис №19579416 від 22 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. №34512923 від 29 березня 2017 року та скасувати запис №19697892 від 29 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. А також з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 належить витребувати житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 4540 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 25 листопада 2021 року (а.с.18). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265 та ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Бориспільської міської ради, комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідії Євгенівни, ОСОБА_5 , державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Радислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок Валентина Василівна, про визнання недійсними рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.

Визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33269263 від 29 грудня 2016 року та скасувати запис №18399308 від 27 грудня 2016 про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34400197 від 22 березня 2017 року та скасувати запис №19579416 від 22 березня 2017 року про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34512923 від 29 березня 2017 року та скасувати запис №19697892 від 29 березня 2017 року про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) понесені нею витрати на оплату судового збору у розмірі 4540 гривень 00 копійок.

Повний текст рішення суду складений 1 грудня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта