Справа № 638/4484/22
Провадження № 2/638/3911/22
13 грудня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря Ткаченко К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, поданого в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -
Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області звернулась до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що малолітній ОСОБА_1 взятий на облік в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Підставою для взяття дитини на облік стала інформація з КНП «Міський перинатальний центр» ХМР про дитину ОСОБА_1 , якого покинула в медичному закладі мати ОСОБА_2 . Остання зареєструвала народження сина в органах ДРАЦС, відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Як з`ясовано з інформації від адміністрації КНП «Міський перинатальний центр» ХМР, після пологів ОСОБА_2 неодноразово порушувала правила перебування в пологовому закладі, залишала дитину без догляду не попереджаючи персонал, самовільно покидала заклад, поверталась в стані наркотичного сп`яніння. Догляд за сином здійснювала не належним чином, своєчасно його не годувала, санітарно-гігієнічний догляд не здійснювала. За порушення режиму та правил перебування в лікувальному закладі остання була виписана, дитина залишилась в закладі, оскільки потребувала подальшого лікування. Зазначає, що відповідач страждає на наркоманію, перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», під час вагітності отримувала замісну підтримуючу терапію. Після виписки з медичного закладу ОСОБА_2 до малолітнього сина не навідувалась, перестала відповідати на телефонні дзвінки, за місцем реєстраційного обліку не проживала. Згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради ОСОБА_1 був влаштований до КНП ХОР «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай». Оскільки під час вагітності ОСОБА_2 вживала наркотичні речовини та мала тривалу наркотичну залежність, малолітній ОСОБА_1 при народженні отримав від матері проблеми пов`язані зі станом здоров`я. Вказує, що відповідач ніде не працює, постійного матеріального доходу не має, була засуджена за вироком Київського районного суду м.Харкова від 21.05.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Виховуючись у дитячому закладі, фактично малолітній ОСОБА_1 залишився без батьківського піклування, без родини та материнської любові. Хлопчик перебуває на повному державному утриманні, однак не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, що унеможливлює застосування відносно нього заходи соціально-правового захисту, які передбачені для дітей даної категорії. З моменту влаштування малолітнього до державного дитячого закладу, відповідач сина не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини, не виказувала бажання у наданні будь-якої матеріальної допомоги, питання повернення дитини не вирішувала. Таким чином, відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, щодо виховання та матеріального утримання дитини, а отже наявні всі підстави для позбавлення останньої батьківських прав відносно її малолітнього сина, на підставі чого позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 11.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 31.10.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.12.2022 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Цей факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 17.11.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).
Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України, відомості про батька дитини внесені до актового запису на підставі ч.1 ст. 135 СК України.
Адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» ХМР сумісно з працівником ювенальної превенції відділу поліції №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, за участю представника Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, 19.11.2021 року складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я.
На підставі даного акту встановлено, що 19.11.2021 року в комунальному некомерційному підприємстві «Міський перинатальний центр» ХМР виявлена покинута дитина чоловічої статі, хлопчик, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина народилась в КНП «Міський перинатальний центр» ХМР. Матір, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , на обліку по вагітності не перебувала, не обстежена, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, не працює, тривалий строк страждає на наркотичну залежність. ОСОБА_2 була виписана з лікувального закладу 11.10.2021 року та до теперішнього часу до дитини не з`являлась, на телефонні дзвінки не відповідає, місце її перебування не відоме. Дитина була госпіталізована 29.09.2021 року. Відомості про батька дитини або інших родичів невідомі.
Відповідно до Наказу начальника Служби у справах дітей по Шевченківському району №83 від 23.11.2021 року малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взятий на облік з підстав проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.
З акту про факт передачі дитини від 11.01.2022 року вбачається, що КНП «Міський перинатальний центр» ХМР передав дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до КНП Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай» на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.12.2021 №973.
Таким чином, дитина фактично залишилась без батьківського піклування, без родини та материнської любові, ОСОБА_1 перебуває на повному державному утриманні, однак не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, що унеможливлює застосувати відносно нього заходи соціально-правового захисту, які передбачені для дітей даної категорії.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 встановлено наступний діагноз: синдром дихального розладу (дистрес) у новонародженого, помірна асфіксія при народженні, інша низька маса тіла при народженні 1500-2499 г., інша недоношеність немовлят, 32 або більше повних тижнів, але менше 37 повних тижнів, контакт з хворим або можливість зараження вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ), контакт з хворим або можливість зараження вірусним гепатитом. Зазначене підтверджується висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 15.12.2021 року КНП «МПЦ» ХМР, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1385 КНП «МПЦ» ХМР, та випискою із карти розвитку новонародженого №2897 КНП «МПЦ» ХМР.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» та згідно виписного епікризу має синдром залежності від вживання опіоїдів, стан активного вживання.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, з моменту влаштування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до державного закладу мати ОСОБА_2 , свого сина не відвідувала, не цікавилася станом здоров`я та розвитком, не виказувала бажання у наданні будь-якої матеріальної допомоги, питання повернення дитини не вирішувала.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
При вищевикладених обставинах, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, поданого в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 19.12.2022 року.
Сторони та інші учасники справи:
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк