Єдиний унікальний номер 725/5213/22
Номер провадження 2/725/714/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

та представника відповідача Мимко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ЕК «Чернівціобленерго» про визнання дій неправомірними та відновлення положення, що існувало до вчинення правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . 07.12.2017 року працівники ПАТ «ЕК «Чернівціобленерго» від`єднали його помешкання від загальної повітряної кабельної лінії електропередач, тим самим відключили електропостачання за вказаною адресою без будь-яких причин та попереджень про такі дії.

Вважає, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави, передбачені Правилами роздрібного ринку електричної енергії, для відключення від електропостачання його помешкання, а тому відповідні порушення його прав як споживача мають бути усунені шляхом відновлення електропостачання у житловому будинку за вказаною адресою.

Зазначав, що договір про користування електричною енергію для побутових споживачів ним втрачено, а неодноразові звернення до відповідача з метою досудового врегулювання спору не мали позитивного результату.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати протизаконними дії відповідача по знеструмленню житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_2 ; зобов`язати відповідача відновити електропостачання у житловому будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_2 .

Представник відповідача зверталась до суду з клопотаннями про закриття провадження у справі, вважаючи що даний спір належить розглядати за правилами господарського судочинства, а також з підстав пропуску строку позовної давності. Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.11.2022 року в задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Крім того, на вказану позовну заяву від представника відповідача надійшов відзив в якому остання заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на наступні обставини.

Так, між AT «Чернівціобленерго» та ОСОБА_1 відсутні договірні відносини щодо постачання електричної енергії побутовому споживачу за адресою: АДРЕСА_1 , натомість 09.08.2006 року між відповідачем та приватною фірмою «Інтервал» в особі директора ОСОБА_1 укладено договір № 1627 про постачання електричної енергії. ПФ «Інтервал» належним чином своїх обов`язків за вказаним договором виконано не було, а постановою Господарського суду Чернівецької області від 31.08.2016 року приватну фірму «Інтервал» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. З урахуванням наведеного, відповідач, як оператор систем розподілу, були вжиті заходи щодо припинення розподілу електричної енергії на об`єкт «житловий будинок» в АДРЕСА_1 .

Крім того, зазначала, що відновлення електропостачання об`єкта розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . в якому проживає Позивач, можливе за умови дотримання вимог, які передбачені чинним законодавством, зокрема у разі звернення замовника послуги з приєднання з заявою встановленої форми разом із копіями необхідних документів відповідно до вимог встановлених Кодексом систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310. Натомість позивачем не вчиняв будь-яких активних дій з метою приєднання електроустановок до електромережі та надання послуг постачання електричної енергії після припинення договірних відносин із попереднім власником - ПФ «Інтервал».

Таким чином, для отримання послуги з приєднання та/або укладення договору споживання про надання послуг з розподілу електричної енергії позивачу або його уповноваженому представнику необхідно звернутись до Чернівецького РЕМ АТ «Чернівціобленерго» за встановленою Кодексом систем розподілу процедурою, надавши необхідні документи визначені вказаним Кодексом.

В ході судового розгляду вказаного спору позивачем було подано письмові пояснення в яких він зазначав, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки вчинене відповідачем порушення щодо відключення його житла від електропостачання є триваючим. Також, просив врахувати, що приміщення по АДРЕСА_1 належить до житлового фонду, є житловим будинком в якому він проживає.

В рамках судового розгляду даного спору судом витребувано докази, а саме інформацію про те, кому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 , а також до якого типу нерухомого майна належить вказаний будинок, зокрема чи відноситься він до об`єктів житлової, нежитлової, комерційної нерухомості.

Позивач в судове засідання не з`явився, від нього в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи те, що представником відповідача зроблено заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, варто зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Терміни позовної давності, що є звичайним явищем в національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконують кілька завдань, у тому числі забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу». Інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації», «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», «Золотас проти Греції»).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вимог статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності та позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту надання адміністративних послуг №397122 від 02.08.2022 року, а також відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернівецькій області (а/с 4, 81).

Також, з матеріалів справи вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві власності Приватній фірмі «Інтервал» та 09.08.2006 року між вказаною фірмою, в інтересах якої на підставі статуту діяв директор ОСОБА_1 , і ВАТ ЕК «Чернівціобленерго» Чернівецького РЕМ було укладено договір про постачання електричної енергії відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з загальною приєднаною (дозволеною) потужністю 70 кВт(кВА), величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів лічильників та подання їх до Електропостачальної організації", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а/с 24-32).

У відповідності до Додатку №7 до вказаного договору відповідач зобов`язувався постачати електроенергію в м.Чернівці по вул.Яремчука, 4 (офіс) , вул. Пушкіна, 2 (квартира), вул. Пушкіна, 4 (квартира), пл.Філармонії (льодовий майдачик), вул.Нікопольська, 20 (будмайданчик) (а/с 42) .

Отже, електропостачання будинку по АДРЕСА_1 відбувалось на підставі договору про постачання електричної енергії від 09.08.2006 року, укладеного між відповідачем та ПФ «Інтервал».

В ході судового розгляду даного спору представник відповідача неодноразово зазначала, що припинення постачання електроенергії в будинок по АДРЕСА_1 відбулось з підстав неналежного виконання ПФ «Інтервал» своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії та про наявність між вказаною фірмою та відповідачем спору, який вирішувався Господарським судом Чернівецької області.

Так, не зважаючи на те, що між відповідачем та ПФ «Інтервал» існували договірні відносини з приводу постачання електроенергії за вказаною вище адресою та припинення такого постачання відбулось з наведених відповідачем у тексті відзиву підстав, зокрема неналежного виконання ПФ «Інтервал» своїх зобов`язань, визнання вказаної фірми банкрутом, натомість ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом саме як фізична особа, а саме мешканець житлового будинку та згідно тексту поданого ним позову, останній вважає, що його права як фізичної особи на отримання послуг відповідача порушені, а тому правомірність припинення постачання електроенергії ПАТ «ЕК «Чернівціобленерго» до належного ПФ «Інтервал» житлового будинку по АДРЕСА_1 , де проживає позивач, не є предметом даного спору та суд в рамках спірних правовідносин не може встановлювати відповідність чи не відповідність вимогам закону чи умовам договору дій відповідача по відключенню від електропостачання вказаного будинку, оскільки таке відключення відбулось в рамках правовідносин, які існували між відповідачем та ПФ «Інтервал», що не входить до предмету даного спору та предмету доказування у рамках даної справи.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протизаконними дій відповідача зі знеструмлення вказаного житлового будинку задоволенню не підлягають, оскільки припинення електропостачання відбулось в рамках правовідносин між двома юридичними особами - ПФ «Інтервал» та ПАТ ЕК «Чернівціобленерго».

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача відновити електропостачання слід зазначити наступне.

Так, п. 84 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання та за змістом ч. 1 ст. 4 вказаного Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, споживання електроенергії побутовими споживачами ґрунтується на договірних відносинах, які випливають із укладеного між споживачем та надавачем послуги електропостачання договору або з дій осіб, з якими закон, зокрема ст.11 ЦК України, пов`язує підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

В тексті позовної заяви позивача зазначав, що договір про користування електроенергією для побутових споживачів ним втрачено, проте за наслідками розгляду справи встановлено, що між позивачем та відповідачем відповідний договір укладений не був, такий договір існував між власником житлового будинку - ПФ «Інтервал» та відповідачем.

Як вбачається із положень п. 4.1.26 Розділу IV Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310, у разі розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСР здійснює технічні заходи щодо відключення та фактичного від`єднання електроустановок (об`єкта в цілому) від електричних мереж. Резервування потужності (величина потужність об`єкта зберігається) за таким об`єктом зберігається упродовж 180 календарних днів (від дати розірвання договору). У разі звернення власника або іншого замовника (нового власника електроустановки (об`єкта)) після розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії із попереднім власником та здійснення ОСР технічних заходів щодо відключення та фактичного від`єднання електроустановок (об`єкта) від електричних мереж після 180 календарних днів від дати розірвання відповідного договору ОСР надає послугу з приєднання в порядку, визначеному цим розділом.

Таким чином, після припинення електропостачання до помешкання позивача внаслідок припинення договірних відносин між відповідачем та власником вказаного будинку, позивач, як мешканець відповідного житлового приміщення, наділений правом звернутись до відповідача із заявою про надання послуги приєднання до електричних мереж та постачання електроенергії за адресою його місця проживання, надавши відповідачу відповідний пакет документів згідно встановленого Кодексом систем розподілу порядку.

Отже, за наслідками розгляду справи судом не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 1,4 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст.ст. 11, 15, 16, 626 ЦК України, п. 4.1.26 Розділу IV Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ЕК «Чернівціобленерго» про визнання дій неправомірними та відновлення положення, що існувало до вчинення правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України або в той самий строк безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 21 листопада 2022 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна