ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1455/22 Справа № 207/4388/18 Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 вересня 2018 року. При переході права власності в належному йому на праві власності будинку залишились зареєстрованими відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . На час прийняття спадщини відповідачі в будинку не проживали і не проживають, не сплачують комунальні послуги. Були членами сім`ї попереднього власника. Позивачу вони сторонні особи, яких він не знає. Відповідачам було запропоновано добровільно знятись з реєстрації, але вони не бажають цього робити. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття кожного з них з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору 704 грн. 80 коп., покладені на позивача ОСОБА_2 , за його згодою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 19 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.367 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

27 вересня 2018 року позивачу ОСОБА_2 приватним нотаріусом Камянського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.10).

27 вересня 2018 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Камянського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку :03:018:0082, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.11).

З довідки про склад сімї квартального комітету №7 від 2018 року вбачається, по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (т.1 а.с.17).

Звернувшись до суду з цим позовом, позивач ОСОБА_2 зазначав, що при переході права власності в належному йому на праві власності будинку залишились зареєстрованими відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які на час прийняття ним спадщини в будинку не проживають, не сплачують комунальні послуги. Були членами сім`ї попереднього власника, а йому вони сторонні особи, яких він не знає.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, у порушення норм процесуального права, рішення суду було ухвалено при заочному розгляді справи, відповідачі не були належним чином повідомлені про дату, час та місце засідання суду, та ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить прав володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначені норми матеріального права визначають право власника житлового приміщення вимагати усунення порушень свого права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним, однак лише у спосіб, прямо визначений законом.

У справі встановлено, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла (т.1 а.с.60, 63-65).

Після її смерті спадщину прийняла її донька - ОСОБА_6 , яка є матірю відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.67).

17 квітня 1998 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 (т.1 а.с.61).

ІНФОРМАЦІЯ_4 мати відповідачів - ОСОБА_6 померла (т.1 а.с.66).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою, яку у встановленому законом порядку прийняв чоловік померлої - ОСОБА_7 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (т.1 а.с.10, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер (т.1 а.с.69).

27 вересня 2018 року позивачу ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Камянського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку :03:018:0082, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7 (т.1 а.с.10, 11).

Звернувшись до суду з цим позовом, позивач ОСОБА_2 , посилався на те, що на час прийняття ним спадщини відповідачі в будинку зареєстровані, однак не проживали і не проживають, не сплачують комунальні послуги, були членами сім`ї попереднього власника, йому вони сторонні особи, яких він не знає та просив суд визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 30 липня 2021 року вбачається, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_8 02 жовтня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2020 року (т.1 а.с.216, 217).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2022 року залучено у часті у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якості третьої особи ОСОБА_8 (т.2 а.с.46, 47).

З довідки про склад сімї квартального комітету №7 вбачається, по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (т.1 а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у вказаному будинку з 23 серпня 2002 року, а відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у вказаному будинку з 20 січня 2004 року. Тобто, відповідачі зареєстровані у будинку до прийняття позивачем спадщини (т.1 а.с.21, 22).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав про те, що він зареєстрований та протягом тривалого часу, а саме - з 2004 року постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

З Акту про підтвердження факту проживання особи від 22 вересня 2020 року, складеного головою квартального комітету №7 Південного району м.Кам`янське у присутності та за підписом сусідів з будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою з 20 січня 2004 року по теперішні час (т.1 а.с.68).

Слід зазначити, належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не проживають за місцем своєї реєстрації: по АДРЕСА_1 матеріали справи взагалі не містять.

Позивачем ОСОБА_2 не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження не проживання відповідачів у будинку, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов безпідставного висновку про задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова