КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 761/1857/22
У Х В А Л А

07 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Кашперської Т.Ц., суддів: Фінагеєва В.О., Яворського М.А., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року позов частково задоволено. Повне рішення складено 22 серпня 2022 року. Не погоджуючись із даним рішенням, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві 13 жовтня 2022 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, пропустивши строк на апеляційне оскарження, та звернувся з клопотанням про поновлення цього строку, посилаючись на те, що копію рішення отримав 12 вересня 2022 року.

Для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження з Шевченківського районного суду м. Києва було витребувано матеріали справи та з?ясовано, що для поновлення строку на подання апеляційної скарги, поданої 13 жовтня 2022 року, необхідно вказати поважні причини, оскільки, згідно доводів заявника, копію рішення ним отримано 12 вересня 2022 року та в матеріалах справи були відсутні інші відомості щодо отримання заявником повного рішення, а отже апеляційну скаргу подано з пропуском строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Крім того, апеляційна скарга не в повному обсязі була оплачена судовим збором.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи наведене, заявнику необхідно було оплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 992,40 х 150 % = 1488,60 грн.

01 листопада 2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшло платіжне доручення від 07 жовтня 2022 року про сплату 1362 грн., яке було враховано апеляційним судом під час вирішення питання щодо відповідності апеляційної скарги вимогам ст. 356 ЦПК України, таким чином, недоплата судового збору становила 126,60 грн.

З наведених підстав ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, роз`яснено, що для усунення недоліків необхідно протягом десяти днів з дня вручення ухвали зазначити поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору; роз`яснено зміст ст. 357 ЦПК України щодо наслідків неусунення недоліків.

Копію ухвали Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві одержало 16 листопада 2022 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а відтак до 28 листопада 2022 року включно повинно було в порядку усунення недоліків апеляційної скарги зазначити поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, а також надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

01 грудня 2022 року до Київського апеляційного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в електронній формі надійшло клопотання № 2600-0903-7/158075 про продовження строку на усунення недоліків, в якому заявник просив продовжити йому строк на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року, посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на зазначені у цій статті цілі. Кошторисом видатків на 2022 рік по КЕКВ 2800 «інші поточні видатки» заплановано обмежену кількість виплат по судовому збору. Виходячи із системного аналізу ст. 55, 129 Конституції України, ст. 6, 7 КАС України, судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

Також 01 грудня 2022 року до Київського апеляційного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в електронній формі надійшло клопотання 2600-0903-7/158077 на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, в якому заявник звертав увагу, що 24 жовтня 2022 року ним було направлено засобами поштового зв`язку заяву про усунення недоліків, разом з якою направлено і документ про сплату судового збору, а саме оригінал платіжного доручення № 1940 від 07 жовтня 2022 року. На підставі вищевикладеного заявник просив прийняти платіжне доручення № 1940 від 07 жовтня 2022 року, прийняти до розгляду апеляційну скаргу, скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відтак, станом на 07 грудня 2022 року заявником Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не виконано вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року щодо зазначення поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження, і клопотання від 01 грудня 2022 року № 2600-0903-7/158075 про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги не містить обґрунтування в цій частині, а лише в частині неможливості своєчасної сплати судового збору.

Крім того, 22 листопада 2022 року до Київського апеляційного суду в електронній формі надійшло заперечення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Денисюк Н.О. щодо відкриття апеляційного провадження, в якому заявник зазначав, що відповідно до листа Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року № 01-14/787/2022-Вих/ЦК/204, копія повного тексту рішення від 17 серпня 2022 року була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 26 серпня 2022 року, а не 12 вересня 2022 року, як стверджує відповідач. Вказував, що оскільки апеляційна скарга подана поза межами 30-денного строку, що обраховується з цієї дати, підстави для поновлення відповідачеві строку на апеляційне оскарження на підставі ст. 354 ЦПК України відсутні, і просив врахувати вказані відомості під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження в справі.

До заперечення додано копію відомостей щодо наявності у відповідача електронного кабінету у підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС, а також копію листа Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року № 01-14/787/2022-Вих/ЦК/204.

Відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Таким чином, апеляційним судом з?ясовано, що відповідач фактично отримав копію рішення від 17 серпня 2022 року на офіційну електронну пошту в підсистемі «Електронний Суд» 26 серпня 2022 року, що підтверджується довідкою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року, а апеляційну скаргу подано 13 жовтня 2022 року без зазначення будь-яких поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, і станом на даний час таких підстав ним в порядку усунення недоліків апеляційної скарги не повідомлено.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зобов`язаний запобігати зловживанню учасниками процесу їхніми права та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу).

Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить принцип неприпустимості зловживання правами.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенції) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Разом з тим вони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі 456/2172/17 Верховний Суд виходив з того, що поважними причинами пропущення процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки заявником в апеляційній скарзі та під час усунення недоліків апеляційної скарги не було зазначено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

В зв`язку з відмовою у відкритті апеляційного провадження апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків у вигляді надання доказів сплати судового збору.

Керуючись ст. 185, 357, 358 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про продовження строку на усунення недоліків у вигляді надання доказів сплати судового збору залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: