ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2627/21 Номер провадження 22-ц/814/4463/22Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Хіль Л.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомленя учасників справи провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та з урахуваннм збільшених вимог просила стягнути з відповідача 30855,68 грн, в тому числі 21039,38 грн. інфляційні, 3711,04 грн. річних, 6105,26 грн. пені., а також вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позову вказувала, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по цивільній справі № 539/2997/17 стягнуто на її користь з відповідача грошові кошти згідно розписки від 19.08.2016 в сумі 55520,00 грн.

Зазначала, що на даний час рішення суду виконується повільно, кошти за виконавчим листом надходять незначні, періодичні, а тому позивач вимушена звернутися до суду.

Рішнням Лубенського міськрайонного суду від 19 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, інфляційних, та 3% річних за період з 01.06.2018 про 01.06.2021- задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , інфляційні втрати в розмірі ,73 грн., 3 % річних в розмірі 3270 ,69 грн., а всього стягнути 12154, 42 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 357 (триста п`ятдесят сім) гривень 75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2442 ,80 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити та задовольнити її вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування скарги вказує, що місцевим судом не взято до уваги її розрахунків щоло стягнення інфляційних втрат, оскільки нею не надано розміру заборгованості на день подачі позову.

Також вказувала, що місцевим судом не взято до уваги зяву про збільшення позовних вимог.

Зазначала, що місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні вимог щодо пені, оскіляки у випадку, якщо сторонами не предбачено в договорі розмір пені, вона нараховується у розмірі подвійної облікової ставики НБУ за період прострочення фінансового зобов`язання.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Місцевим судом вірно встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.02.2018 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти згідно розписки від 19.08.2016 в сумі 55520,00 грн. Рішення набрало законної сили 26.03.2018.

На виконання даного рішення постановою державного виконавця Лубенського МРВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області відкрито провадження № 56974992 від 13.08.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55520 грн.

Згідно повідомлення, наданого позивачу Лубенським МР ВДВС Північно - Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Суми), на рахунок з обліку депозитних сум відділу, за період з серпня 2018 року по червень 2021 року надійшли кошти, утримані з заробітку боржника ОСОБА_2 у розмірі 28966,18 грн, які перераховані стягувачу ОСОБА_1 . Станом на 08.06.2021 залишок суми заборгованості складає 26552,82 грн.

З огляду на те, що відповідач не виконує зобов`язання по оплаті в повному обсязі на користь позивача суми заборгованості, що відповідно призводить до подальшого невиконання рішення суду, місцевий суд обґрунтовано задвольнив частково вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення пені, місцевий суд виходив з того що умовами договору позики не передбачено стягнення пені.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.02.2018 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти згідно розписки від 19.08.2016 в сумі 55520,00 грн.

Рішення на даний час виконано не поністю.

За змістом ст ст 526, 610, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

А отже кредитор вправі нараховувати суми, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України, після ухвалення судового рішення про стягнення боргу і до повного його виконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Місцевим судом вірно взято до уваги розрахунок відповідача про нарахування інфляційних втрат з урахуванням погашення боргу, осеільки він проведений у відповідності індексів інфляції в україні за вкзаний період.

Щодо сягнення 3% річних , місцвий суд взяв до уваги первісний розрахунок позивача, а відпаідаче не заперечував щодо задволення вимог в цій частині.

Вивчивши розрахунки позивача та відповідача про нарахування інфляцінйих втрат та 3% річних, апеляцніий уд вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача за період з 01.06.018 року по 01.06.2021 рку інфляційні втрати у розмірі 8883, 73 грн, та 3% річних у розмірі 3270, 42 грн.

Місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоленні вимог щодо стягнення пені, оскільки боргові зобов`язання між сторонами визначаються рішенням суду, яке не передбачало стягнення неустойки ( пені). При виникненні у сторін зобов`язання не було укладено жодного договору, яке обумовлювало б стягнення пені в разі його порушення.

Доводи апеляційної скарги прое те, що місцевим судом не взято до уваги розрахунку інфляціних втрат який міститься в заяві про збільшення позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки вказаний розрахунок проведено некоректно із змішуванням розміру інфляційних в той час як відпвідач наадав вірний розрахунок.

Доводи апеляійної скарги, про те, що суд першої інстанцїі безпідставно відмовив в задоволенні вимог щодо нарахування пені не заслуговуть на увагу, оскільки умовами договору розписки нарахування пені не передбачено, а тому відстуні підстави для задоволення вимог в цій частині.

Інші Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді А.І. Дорош

О.А. Лобов

Повний текст постанови складено 21.11.2022 року