ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м.Суми

Справа №585/4219/19

Номер провадження 22-ц/816/892/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк»;

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішенняРоменського міськрайонного суду Сумської областівід 20 лютого 2020 року, в складі судді Євлах О.О., повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року, -

встановив:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі- АТ «Ідея Банк») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет застави.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що15.05.2012 між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №910.14993, відповідно до умов якого останнім отримав кредит у розмірі 65900,4 грн на купівлю транспортного засобу ВАЗ 219000, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний № НОМЕР_2 . Строк користування кредитними коштами до 15.05.2017.

ОСОБА_1 не виконує зобов`язання у встановлені строки, останній платіж здійснено 30.09.2014.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 17.10.2019 становить 116076,54 грн, яка складається з: простроченого боргу у розмірі 43620,30 грн; прострочених процентів 50665,64 грн; строкової комісії 53,53 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 17.03.2019 по 17.10.2019 18442,06 грн; інших штрафних санкцій -3295,02 грн.

У забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між ОСОБА_1 та банком укладено договір застави транспортного засобу. На підставі вказаного договору, обтяження на транспортний засіб зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна. За умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя.

Проте, всупереч зазначеному, та без письмової згоди позивача, заставодавцем було відчужено предмет застави, актуальним власником якого є ОСОБА_2 .

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив стягнути з Кобзистого на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 116076,54 грн, яка складається з: простроченого боргу у розмірі 43620,30 грн; прострочених процентів 50665,64 грн; строкової комісії 53,53 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 17.03.2019 по 17.10.2019 18442,06 грн; інших штрафних санкцій -3295,02 грн; вилучити у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави - автомобіль ВАЗ 219000, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний № НОМЕР_3 , актуальний номерний знак № НОМЕР_4 та передати АТ «Ідея Банк» на період до його реалізації; у рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором в сумі 116076,54 грн, яка складається з: простроченого боргу у розмірі 43620,30 грн; прострочених процентів 50665,64 грн; строкової комісії 53,53 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 17.03.2019 по 17.10.2019 18442,06 грн; інших штрафних санкцій -3295,02 грн звернути стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль ВАЗ 219000, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний № НОМЕР_3 , актуальний номерний знак № НОМЕР_4 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів; стягнути з відповідачів на користь банку витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської областівід 20 лютого 2020 року позов АТ «Ідея Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №910.14993 від 15.05.2012 у сумі 60146 грн 84 коп., яка складається з: з простроченого боргу в сумі 43620,30 грн, прострочених процентів в сумі 13231,52 грн та інших штрафних санкцій в сумі 3295,02 грн.

Вилучено у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави - автомобіль ВАЗ 219000, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , актуальний номерний знак № НОМЕР_4 , та передано АТ «Ідея Банк» на період до його реалізації.

В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.14993 від 15.05.2012, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , в сумі 60146 грн 84 коп., яка складається з: з простроченого боргу в сумі 43620,30 грн, прострочених процентів в сумі 13231,52 грн та інших штрафних санкцій в сумі 3295,02 грн звернуто стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль ВАЗ 219000, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , актуальний номерний знак № НОМЕР_4 шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 995 грн 07 коп.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині звернення стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ 219000, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , актуальний номерний знак № НОМЕР_4 , який належав йому.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами, намагається двічі стягнути з його заборгованість за кредитним договором, який було укладено з ОСОБА_1 , так як рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2016 питання щодо звернення стягнення на предмет застави фактично вирішено.

Вказує, що після ухвалення рішення суду 10.03.2016, в установлений законодавством України строк, позивач не звертався до відділу ДВС з метою виконання рішення суду, а звернувся до суду з тим же самим предметом позову, до того ж відповідача, повторно.

Зазначає, що судом двічі звернуто стягнення на предмет застави за тим же самим кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк», просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вважає його законним та ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що рішення суду від 10.03.2016 не могло бути виконаним, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, оскільки предмет застави транспортний засіб був зареєстрований за іншим власником з 09.10.2014.

Сторони до суду не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені.

У заяві до суду ОСОБА_2 просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи за таких обставин.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 15.05.2012 між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого є АТ «Ідея Бан, та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 910.14993, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 65900 грн на купівлю транспортного засобу ВАЗ 21900, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний номер НОМЕР_2 . Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 15.05.2017 (а.с. 12-13).

Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 910.14993 від 15.05.2012, встановлено графік щомісячних платежів, згідно якого ОСОБА_1 має здійснювати платежі з повернення кредиту та сплати процентів (а.с. 14-15).

Згідно з додатком № 2 до кредитного договору № 910.14993 від 15.05.2012 сторонами підписано положення про загальні умови кредитних договорів та забезпечення кредитів заставою транспортних засобів, відповідно до параграфу 9 якого ОСОБА_1 зобов`язаний передати в заставу банку транспортний засіб, який придбавається за рахунок кредиту. Банк має право звернути стягнення на ТЗ, що становить предмет застави та задоволити за його рахунок всі свої вимоги за кредитним договором, а також інші вимоги, пов`язані з реалізацією банком своїх прав та інші передбачені законом вимоги (а.с.16-17).

З довідки-повідомлення вбачається, що ОСОБА_3 підтвердив, що кредитодавець ПАТ «Ідея Банк» 15.05.2012, до підписання кредитного договору, надав йому інформацію про умови кредитування. ОСОБА_1 дав згоду ПАТ «Ідея Банк» на отримання повідомлення від банку з інформацією про банківські продукти і послуги банку та пропозиціями скористатися будь-якими банківськими продуктами і послугами банку. Крім того, надав згоду на збирання, накопичення та використання і обробку його персональних даних отриманих банком з метою надання банківських послуг для оформлення, надання гарантійного листа та кредитної справи при формуванні бази персональних даних (а.с. 18).

16.05.2012 ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Лада-Центр» було внесено 63980 грн за автомобіль ВАЗ 21900-113-41 (а.с. 23).

16.05.2012 ОСОБА_1 на рахунок КОМІС.СТРАХ.КРЕД.УНІКА внесено 1920,40 грн за страховий платіж згідно договору страхування № ПБ001 від 01.12.2008 (а.с. 24).

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 та ПАТ «ІдеяБанк» 03.07.2012 укладено договір застави транспортного засобу 910.14993, згідно якого ОСОБА_1 передав у заставу належний йому,на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.05.2012, транспортний засіб марки ВАЗ 219000, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 (а.с. 25-26).

Відповідно до пунктів 1-3 параграфу 2 договору застави у разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами(на праві вищого пріоритету). Наступні застави відчуження, заміна, обтяження предмету застави будь-якими зобов`язаннями (оренда, лізинг, найм, безоплатне користування, спільна діяльність, тощо), передача права керування ТЗ третім особам, переміщення ТЗ за межі території України здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Предмет застави залишається у користуванні та володінні заставодавця відповідно до його функціонального призначення.

У параграфі 3 договору застави визначено, що заставодавець має право вилучати предмет застави, разом із документами та ключама до нього, у заставодавця або третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передавати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої обставини, передбачених п. 1 параграфу 5 договору до усунення порушень чи обставин , які стали підставою вилучення предмету застави.

Умови укладеного договору застави, передбачено право банку звернення стягнення на предмет застави, які викладені у параграфі 5 цього договору застави.

Так, згідно пунктів 1, 2 параграфу 5 договору застави, у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбаченим кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави здійснюється у спосіб за вибором заставодержателя: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмету застави у власність чи шляхом продажу предмету застави третій особі.

Відповідно до п. п. 1, 2 параграфу 6 договору застави договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором.

Обтяження предмета застави автомобіля ВАЗ 21900, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна 02.10.2012 (а.с. 30-31).

31.10.2019 реєстратором Львівської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Сліпець О.Я. зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження- автомобіль ВАЗ 21900, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний номер НОМЕР_3 , підстава договір застави транспортного засобу від 03.07.2012 (а.с. 32-35).

Автомобіль ВАЗ 21900, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 15.05.2012 зареєстровано на ОСОБА_1 (а.с. 29).

Відповідно до інформації наданої Регіональним сервісним центром МВС в Сумській області від 04.11.2019 за № 31/18-2498, станом на 31.10.2019 згідно з обліковими даними Єдиного державного реєстру МВС автомобіль ВАЗ 21900, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_1 , 07.10.2014 перереєстровано на іншого власника, номерний знак змінено (а.с.64).

Відповідно до інформації наданої Головним сервісним центром МВС від 14.01.2020 за № 31/4117 автомобіль ВАЗ 21900, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , з 09.10.2014 перебуває на обліку та зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с. 122-123).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2000 по 17.10.2019 вбачається, що ОСОБА_1 у рахунок погашення кредиту з 13.06.2012 по 30.09.2014 сплачено 50272 грн (а.с. 36-38).

З наданого банком розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 17.10.2019 становить 116076,54 грн, з яких прострочений борг 43260,30 грн, прострочені проценти 50665,64 грн, строкові проценти 53,52 грн, пеня за несвоєчасне погашення платежів за період з 17.03.2019 по 17.10.2019 18442,06 грн, інші штрафні санкції 3295,02 грн (а.с. 39, 110-113).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет застави та вилучення транспортного засобу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до чинного законодавства та враховуючи, що транспортний засіб, який переданий у заставу в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, перейшов у власність відповідача без згоди банку в період дії обтяження на предмет застави, умови договору застави зберігали силу і для нового власника цього майна, яким є відповідач.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогами матеріального права.

Згідно з ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Статтею 17 Закону України «Про заставу» право розпорядженнязаставленим майномвизначено у такому порядку: заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном,якщо іншене передбаченозаконом чи договором; заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до приписів ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуваєправо зверненнястягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконаннязобов`язання,забезпеченого заставою,воно не буде виконано, якщоінше непередбачено законом чи договором. До третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимогизаставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена неюзастава увстановленому законодавством порядку. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

З набранням чинності у січні 2004року Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`було визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомогомайна.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором.

За приписами ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

У ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюєтьсяна підставірішення суду,виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовомупорядку згідноіз цимЗаконом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Питання реалізації предмета забезпечувального обтяження за рішенням суду врегульовані уст. 25 цього Закону, де частиною 1 визначено, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження наведені уст. 26 цього Закону.

Так, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1ст. 20 ЦК України, ст. ст.3та4ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, і тому на неї може бути звернено стягнення з підстав, не передбачених договором застави.

Як убачається з матеріалів справи, на момент відчуження ОСОБА_1 транспортного засобу ОСОБА_2 , він залишався таким, що не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому договір застави транспортного засобу продовжував діяти. Вчинення правочину купівлі-продажу предмету застави відбулось без згоди банку, як заставодержателя, в порушення наведених вище норм матеріального права, а тому після набуття права власності на автомобіль іншою особою, обмеження не припинили свою дію, застава зберігалася і тому у банку є право заявити вимоги про витребування предмету заставати у ОСОБА_4 , як у третій особі, яка є новим власником предмету застави.

Про фактичне відчуження предмету застави іншій особі ОСОБА_4 у 2014 році банк не було повідомлено.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про повторне рішення суду щодо звернення стягнення на предмет застави за тим же кредитним договором і між тими самими сторонами, оскільки рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2016 вирішено позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет застави до ОСОБА_1 , тоді як у даній справі звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб, який перебуває у власності ОСОБА_2 .

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі щодо не звернення банку до органів ДВС з приводу невиконання судового рішення від 10.03.2016, оскільки рішення суду не могло бути виконане через відсутність транспортного засобу у ОСОБА_1 , так як останній без згоди банку продав його ОСОБА_4 09.10.2014.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову в оскаржуваній частині.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, вірно визначив характер спірних правовідносин, надавши правильно правову оцінку фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської областівід 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2022 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов