Справа № 629/1374/22
Провадження № 2/629/659/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2022 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Каращук Т.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 29 січня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від цього шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та будуть проживати з нею після розірвання шлюбу, а відповідач буде сплачувати аліменти на їх утримання. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя, постійні сварки та скандали роблять їх сумісне проживання неможливим. На підставі викладеного просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №17. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».

Ухвалою від 10 жовтня 2022 року вказана позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, та надано позивачу 10-ти денний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

Вказана ухвала суду отримана позивачкою 16 листопада 2022 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Строк, наданий позивачці для усунення недоліків позовної заяви, сплив 26 листопада 2022 року.

Ухвала суду фактично стороною позивача не виконана. До цього часу до суду не надано квитанцію про сплату судового збору чи документів на усунення недоліків позовної заяви. При цьому, судом був встановлений достатній строк для усунення недоліків.

З огляду на викладене, суд визнає позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертає її позивачці.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до ч.5 ст.185 ЦПК України позовна заява і додані до неї документи повертаються з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява містить недоліки, які не були усунуті позивачем в межах наданого строку, що унеможливлює її розгляд по суті, а тому підлягає поверненню позивачу.

Згідно до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Частиною 7 статті 185 ЦПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Керуючись ст.ст. 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнати неподаною та повернути позивачці.

Роз`яснити позивачці, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 15-денний строк з дня її винесення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Тимур КАРАЩУК