ПОСТАНОВА
Іменем України

23 листопада 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/4396/22

провадження № 22-ц/4809/1159/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді Мурашко С.І., Письменний О.А.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2022 року (суддя Шевченко І.М.),-

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог, клопотання про зупинення провадження

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позову вказала, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2021 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. Син проживає з матір`ю та перебуває повністю на її утриманні.
Оскільки відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає, належної участі у вихованні не приймає, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Представником відповідача до суде першої інстанції подано клопотання про зупинення провадження у даній справі. Вказує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено до 21.11.2022 року. Оскільки ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника складу господарчого взводу роти забезпечення, є підстави та необхідність зупинити провадження у даній справі до закінчення воєнного стану (а.с.20).
Короткий зміст ухвали суду
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2022 року провадження у даній справі зупинено до закінчення воєнного стану в Україні.
Зупиняючи провадження суд зазначив, що згідно п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу
Не погодившись із ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вишня Ганна Вікторівна подала апеляційну скаргу.
Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що жодних обмежень законодавством щодо стягнення аліментів з військовослужбовців не встановлено. Так, Постановою від 16 лютого 2022 року № 122 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів проводиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що немає постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.
Отже, військовослужбовці сплачують аліменти на загальних засадах та з усіх видів грошового забезпечення.
Вказує, що обов`язок утримувати дитину це найважливіше правове зобов`язання батьків.Тому зупинення провадження у даній справі є недоцільним.
Апелянт звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що відповідач є військовослужбовцем.
Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В додаткових поясненнях представник позивача зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що заява про зупинення провадження у справі та додані до неї докази подано з порушенням вимог ЦПК України (а.с.86-87).
Обставини справи встановлені судами
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).
Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).
ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подана 13 жовтня 2022 року.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року витребувано з Ленінського суду м. Кіровограда матеріали оскаржуваної ухвали.
Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву.
04 листопада 2022 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 23 листопада 2022 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Вишні Г.В. про надання їй можлисті брати участь в судовому засіданні, призначеному на 23 листопада 2022 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У судовому засіданні 23 листопада 2022 року в суді апеляційної інстанції представник позивача, адвокат Вишня Г.В. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягала на її задоволенні. Представник відповідача, адвокат Бойко З.С. заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи копій квитанцій щодо сплати коштів на утримання дитини відповідачем. Протокольною ухвалою заявлене клопотання залишено без розгляду, підстав визначених колегію суддів, не дотримання положень ЦПК.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, наякі сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції таким вимогам не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справи, предметом якої є право дитини на утримання, що потребує оперативного вирішення спору.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Хоча законодавством чітко й визначено підстави зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що зупиняючи провадження тривалий час питання стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не буде вирішеним, а отже будуть порушені інтереси дитини щодо належного фінансового забезпечення.
Крім того відповідач може реалізовувати свої процесуальні права в суді першої інстанції через свого представника.
За таких обставин, звужуючі на предмет спірних правовідносин, які стосуються інтересів малолітньої дитини, утримання і забезпечення якої не можуть бути не реалізовані через тривалий розгляд справи, колегія суддів не може погодитися з зупиненням провадженням у даній справі, хоча підстави, на які вказувала сторона відповідача відповідають положенням п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України.
Більш того, відповідач свої інтереси реалізовує через представника, до матеріалів справи долучені документи на підтвердження здійснення оплат пов`язаних з розвитком дитини, оцінка яких здійснюватиметься судлом першої інстанції, апеляційний суд на це звертає увагу у розумінні можливості здійснювати відрахування коштів стороною.
Численні рішення Європейського суду з прав людини щодо питань, які пов`язані із захистом прав дитини, ґрунтуються на положеннях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Конвенції про права дитини. Європейський суд з прав людини, спираючись на міжнародні та європейські договори з прав людини, підкреслив потребу дітей в особливому захисті у зв`язку з їхньою вразливістю. Отже, кожна дитина має право на такі заходи захисту, яких потребує її статус малолітньої особи, з боку її сім`ї, суспільства і держави. При ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, найкращі інтереси останніх мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися. Держава має зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зупинення провадження у справі шкодить інтересам дитини.

За вищевикладеного ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Вишнею Ганною Вікторівною задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2022 року скасувати.
Справу № 405/4396/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів направити до Ленінського районного суду м. Кіровограда для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді С.І. Мурашко

О.А. Письменний