Провадження № 22-ц/4808/1105/22
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Баркова М.В., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря - Працун В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Івано-Франківська міська рада, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук, Головне Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду

за апеляційною скаргою Івано-Франківської міської ради

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Антоняка Т.М.,

за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук, Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій, визнання незаконним використання земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що у травні 2017 року він, як і більше 80 внутрішньо переміщених осіб, які зареєстровані в Івано-Франківській області, звернувся до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради з заявою про виділення йому у власність земельної ділянки в розмірі 0,10 га під забудову для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою, вказаній на публічній кадастровій карті КОАТУУ , зона 13, квартал 009. Земельна ділянка необхідна йому для вирішення житлових проблем, так він є внутрішньо переміщеною особою з зони проведення ООС і зареєстрований у місті Івано-Франківську з 04.12.2014 року.

Рішенням сесії Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 29.06.2017 року йому було відмовлено в наданні земельної ділянки у власність мотивуючи тим, що визначені у заявах громадян земельні ділянки знаходяться на землях, які перебувають у фактичному користуванні Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України та використовуються станцією для вирощування зернових культур. У зв`язку із наявністю конфлікту між Угорницькою сільською радою та Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України щодо права розпорядження і користування даними землями сесія вирішили відмовити ОСОБА_1 .

Позивач не погоджується з даним рішенням, оскільки вважає, що дане рішення не відповідає закону, у даному випадку не вказані правовстановлюючі документи за якими Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України користується даною земельною ділянкою. Документи, що засвідчують право Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України на постійне користування цією землею на думку позивача є підроблені.

Позивачу відомо, що земельна ділянка КОАТУУ , зона 13, квартал 009 належить Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України згідно рішення Господарського (арбітражного) суду Івано-Франківської області № 351/5 від 12.04.1994 на основі якого було видано Акт на право постійного користування (бланк серія ІФ або І-ІФ № 000254), що записано у книзі записів державних актів на право постійного користування землею №2.

На виконання рішення суду № 351/5 від 12.04.1994 Інституту хрестоцвітних культур Української академії Аграрних наук України було видано Державний акт на право постійного користування; вказані акти не пройшли державну реєстрацію, не містять дати їх видачі, підпису голови сільської (міської) ради, а в плані зовнішніх меж відсутні підписи-погодження суміжників та підпис інженера-землевпорядника, відтак зазначені акти не можуть доводити виникнення на їх підставі права постійного користування земельною ділянкою.

Пунктом 1 Постанови Президії Української Академії Наук України (протокол №13) від 26.11.1998 року вирішено створити Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва з правом юридичної особи на базі Інституту хрестоцвітних культур, Івано- Франківської державної сільськогосподарської дослідної станції та Прикарпатського відділення Інституту агроекології та біотехнології, які ліквідувати; відповідні питання вирішено також наказом Української Академії Аграрних Наук України № 29 від 25.02.1999 року. Згідно Наказу Української академії аграрних наук № 29 від 25.02.1999 року був Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва Української академії аграрних наук. На підставі Постанови Президії Національної академії аграрних наук від 18.05.2011 "Про оптимізацію мережі наукових установ Національної академії аграрних наук України" та наказу №10 від 25.01.2012" Про перейменування Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва НААН" була створена Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Державні акти на право постійного користування землею створені Івано-Франківським інститутом агропромислового виробництва та Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, не видавались. Припинення діяльності підприємства, установи, організації за статтею 27 Земельного кодексу України (1992 року) є однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Згідно листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 0-9-0.2-7154/0/2-17 від 31.08.2017, землі за Інститутом хрестоцвітих культур УААН (на сьогодні - Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України) були обліковані до впровадження з 01.01.1999 року державної статистичної звітності з кількісного обліку земель та перенесені до неї за рішенням суду по фактичному користуванню.

Згідно листа Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради № 15,16 від 05.05.2017 на заяву ГО «Епос» № 16 від 05.05.2017 зазначена земельна ділянка знаходиться на території земель, які оброблялись Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України. Рішення про виділення даних земельних ділянок сільською радою не приймалось.

Згідно листа Господарського суду Івано-Франківської області № 01-30/вих/304/17 від 11.09.2017 в липні-серпні 2017 року здійснено перевірку наявності в архіві суду описів справ постійного зберігання за 1994-2005 роки, судових рішень за 1994-2005 роки. Результати проведеної перевірки засвідчили наявність 298 справ. Матеріали вказаних справ не містять судових рішень №351/5 від 12.04.1994.

В листі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області № 01-16/П3-17-6/17 від 01.08.2017 зазначено, що дані автоматизованої системи документообігу, архіву господарського суду Івано-Франківської області, акту про вилучення для знищення не містять інформації щодо справи за № 351/5 від 12.04.1994.

Згідно листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області № № 0-9-0.6-5826/0/2-17 від 06.07.2017 року на інформаційні запити ГО «Епос» №№ 22-23 від 30.06.2018 року ПІ-10/0-10/0/63-18 від 31.01.2018, на інформаційний запит Благодійної організації «Львівський обласний благодійний фонд «Підліток» № 6 від 29.01.2018 ГУ Держгеокадастру не має оригіналів Актів на право постійного користування землею та не має відповідних записів в книзі записів державних актів на право постійного користування землею.

Згідно листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області №0-9-0.6-7160/0/2-17 від 31.08.2017 на інформаційний запит Благодійної організації «Львівський обласний благодійний фонд «Підліток» № 11 від 23.08.2017 в ГУ Держгеокадастрі відсутні також оригінали рішення Господарського (Арбітражного) суду Івано-Франківської області № 351/5 від 12.04.1994 року.

Згідно листа Державного підприємства «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 989 від 22.12.2017 на інформаційний запит Благодійної організації «Львівський обласний благодійний фонд «Підліток» № 53 від 21.12.2017 зазначено, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України не зверталась до даної установи для отримання свідоцтва на право постійного користування. Позивач вважає, що дана земельна ділянка належить Угорницькій сільській раді Івано-Франківської міської ради.

Позивач просив суд: визнати неправомірними дії Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради та Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області щодо внесення Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України як користувача земельної ділянки КОАТУУ , зона 13, квартал 009 до державної статистичної звітності 6- зем, 2-зем;

визнати незаконним використання земельної ділянки КОАТУУ , зона 13, квартал 009 Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області інвентаризувати земельну ділянку КОАТУУ , зона 13, квартал 009, визнати цільове призначення даної земельної ділянки - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), присвоїти їй кадастровий номер та передати її до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради;

визнати нікчемною причину відмови Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради в наданні земельної ділянки позивачу, згідно рішення Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 29.06.2017 року;

зобов`язати Угорницьку сільську раду Івано-Франківської міської ради переглянути рішення Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 29.06.2017 року та виділити земельні ділянки для потреб внутрішньо переміщених осіб.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано- Франківської області від 02 грудня 2021 року замінено відповідача Угорницьку сільську раду на Івано-Франківську міську раду.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільської господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України та Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій, визнання незаконним використання земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Івано-Франківська міська рада звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним використання земельної ділянки КОАТУУ , зона 13, квартал 009 Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити зазначену позовну вимогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, досліджуючи питання правонаступництва установ НААН України, дійшов помилкового висновку, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН є правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук. Інститут хрестоцвітих культур як юридичну особу було ліквідовано, а на його базі створено Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва, якому видавались державні акти на право постійного користування землею. В подальшому Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва перейменовано у Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону.

Зазначила, що відповідно до ст. 27 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 року) припинення діяльності підприємства, установи, організації є однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Згідно положень ст. 37 чинного на момент ліквідації Інституту хрестоцвітих культур Цивільного кодексу Української PCP (в редакції станом на 23.12.1996 р.) юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і бо в`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. Порядок ліквідації і реорганізації юридичних осіб визначався законодавством Союзу PCP і постановами Ради Міністрів Української PCP. Порядок ліквідації і реорганізації кооперативних та інших громадських організацій може бути визначений їх статутами (положеннями). В разі реорганізації юридичної особи відбувається її припинення, а земельне законодавство не передбачає автоматичного переходу права постійного користування до юридичної особи яка утворилася, оскільки внаслідок перетворення юридична особа припиняється, то припиняється і право постійного користування землею, тому вважає, що права і обов`язки Інституту хрестоцвітих культур не могли перейти до нововиниклої юридичної особи у разі реорганізації, (злитті, поділу або приєднання) після підписання передаточного балансу. Проте, Івано-Франківський інститут промислового виробництва було створено не шляхом його реорганізації, а як новоутворену установу на базі Інституту хрестоцвітих культур.

Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук не надано жодних доказів, що земельні ділянки на території Угорницької сільської ради, передавалася їм у порядку правонаступництва від одного підприємства до іншого та не доведено факт проведення реєстрації права постійного користування даними земельними ділянками юридичними особами, правонаступником яких є відповідач та у якому році.

Президією Української академії аграрних наук 27 лютого 1996 року було прийнято постанову «Про майнові відносини в системі Академії» відповідно до якої Закріплені за УААН на землю, всі основні фонди та інше державне майно «відображене у відомостях інвентаризації та балансі» передати у володіння та користування науково-дослідним установам. Доказів передачі державного майна матеріали справи не містять.

Відповідно до Статуту Прикарпатської державної с/г дослідної станції Інституту с/г Карпатського регіону НААНУ від 15.02.2018р Розділу IV Майновий комплекс Наукової установи п. 19 майновий комплекс наукової установи складають усі матеріальні та нематеріальні активи, що обліковуються на балансі Наукової установи і передані Академією на праві оперативного управління.

Звертає увагу, що відповідачем 2 не надано жодних належних та допустимих доказів, що земельні ділянки, які були закріплені за науково-дослідними установами НААН обліковувалися цими установами як «основні засоби» в балансах цих підприємств чи фінансових звітах, чи вівся кількісний та вартісний облік цих земель, наявність чи відсутність звітів землекористування з 1991 року (створення Івано-Франківської науково-дослідної станції хрестоцвітих культур) по 1999 роки (ліквідація Інституту Хрестоцвітих культур УААН), наявність чи відсутність записів у землекадастрових книгах про склад і якість земельних угідь за Інститутом Хрестоцвітих культур.

Під час судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що на підставі рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 1994 року по справі №351/5 Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІФ №000254 на території земель, зокрема, Угорницької сільської ради для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду та ведення сільського господарства. Проте копія Державного акту серії І-ІФ №000254 не може вважалися таким, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою.

Державний акт на право власності на землю та право постійного користування мав би бути виготовлений на підставі технічного звіту по зніманню масивів інституту хрестоцвітих культур. Проте технічнийзвіт виготовлявся у 1995 році, тобто після видачі державного акту.

Даний акт повинен бути складений у двох примірниках, один видається землекористувачу, інший - мав би зберігатися у вогнетривких шафах територіального органу земельних ресурсів (в даному випадку в Обласному управлінні земельних ресурсів Івано-Франківської області.)

В акті вказано, що Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів права постійного користування за № 2. Але відсутній підпис голови арбітражного суду Івано-Франківської області, відсутня дата видачі, дата внесення Акта до Книги записів державних актів на право постійного користування, більше того, відсутні підпис посадової особи відповідальної за його реєстрацію та видачу, та підпис інженера-землевпорядника.

Скаржник звертає увагу суду на частину 2 пункту 3 Постанови Президії Української академії аграрних наук від 28.03.2002 року «Про основні напрями вдосконалення землекористування в наукових установах Української академії аграрних наук», де вказано про необхідність до 1 травня 2002 року завершити оформлення Державних актів на право постійного користування землею та їх копії подати до президії УААН, що також свідчить про неналежність оформлення державного акту, на котрий посилається Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук.

В матеріалах справи наявне рішення Угорницької сільської ради від 12.08. 1994 року «Про рішення арбітражного суду Івано-Франківської області», де на підставі рішення загальних зборів жителів села від 19.06.1994 року відмовлено НДІ хрестоцвітих культур у видачі Державного акту на право постійного користування 338 га ріллі та 1,5 га сінокосу, що ще раз підтверджує, що державний акт на виконання рішення арбітражного суду від 19.04.1994р. № 351/5 виданий так і не був. Тому, залишається незрозумілим в якому році і ким виданий Державний cepii І-ІФ №000254.

Скаржник вважає, що державний акт на право постійного користуванняІнституту хрестоцвітих культур не був виданий та зареєстрований в Книзі записів державних актів права постійного користування, а відтак Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук не є землекористувачем земельної ділянки.

Посилання Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук на Наказ Міністерства сільського господарства УРСР від 28.03.1983 року «Про організацію Івано-Франківської науково-дослідної станції хрестоцвітих культур», як на підставу виникнення в останньої права користування землею, суперечить вимогам Земельного кодексу УРСР, оскільки наказ Міністерства сільського господарства не може вважатися рішенням органу, до повноважень якого належало розпорядження відповідними землями.

Не може вважатися, що право постійного користування підтверджене рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 21 січня 1986 року, оскільки рішенням від 21.01.1986 року «Про проекти внутрігосподарського землеустрою колгоспів ім. Леніна «Перше травня», дослідного господарства «Перемога» Тисменицького району та Івано-Франківської державної сільськогосподарської дослідної станції», згідно додатку закріплено земель за дослідним господарством «Перемога» 5384,0 га; Наказом Української Академії Аграрних наук від 15.04.1992 року № 103 «Про використання основних та обігових фондів наукових установ, господарств, підприємств та організацій, що входить до складу Української академії аграрних наук» пунктом 2. закріплено за науковими установами, господарствами, підприємствами та організаціями землю, будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби, техніку та інші основні засоби станом на 1 січня 1992 року згідно з додатком . У додатку зазначено площу земельної ділянки Інституту хрестоцвітих культур з дослідним господарством «Перемога» 2415,0 га;

У пояснювальній записці до Технічного звіту по зніманню меж масивів земель, розробленого у 1995 році загальна площа по всій території чотирьох рад зазначено 2090,95 га. Значна відмінність в площах, та неможливість точного встановлення кількісних характеристик таких ділянок та їхнього точного розташування, ставить під сумнів висновок про підтвердження права користування на конкретні землі та їх закріплення. Посилання на постанову президії Верховної Ради Української РСР від 29.07. 1991 року відповідно до якої за Українською академією аграрних наук закріплено землю, всі основні фонди та інше державне майно, що знаходиться в розпорядженні її установ, не доводить існування відповідного рішення компетентного органу про передачу земельних ділянок у користування Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наукабо його правопопередникам.

У відзиві на апеляційну скаргу Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук зазначила, що якщо скаржник вбачає порушення своїх прав та законних інтересів, він має право звернутись до суду з новим позовом. В апеляційній скарзі скаржником не наведено жодного доказу порушення його права, яке могло б бути відновлено прийняттям судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції з урахуванням досліджених фактів та доказів прийшов до вірного висновку, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності, оскільки позивачем не доведено факту незаконного користування Прикарпатською ДСДС земельною ділянкою, яка розташована в с. Угорники.

Зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що Головне управління Держгеокадіастру в Івано-Франківській області здійснювало контроль та перевірку користування Прикарпатською ДСДС державними землями на території Угорницької сільської ради, в тому числі в межах спірної земельної ділянки, тому Івано-Франківська міська рада, не має жодного відношення до позовної вимоги, яку ОСОБА_1 заявив до Прикарпатської ДСДС, оскільки земельна ділянка КОАТУУ , зона 13, квартал 009 відноситься до земель державної форми власності, контроль за використання яких здійснює Держгеокадастр.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 02.06.2022, земельні ділянки в межах Угорницької сільської ради, що перебувають у постійному користуванні Прикарпатської ДСДС відповідно до державного акту на право постійного користування серії І-ІФ №000254 на підставі рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12.04.1994 у справі №351/5 є державними особливо цінними землями. Зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмови ОСОБА_1 у задоволенні вимог до Прикарпатської ДСДС, а Івано-Франківська міська рада не має жодного відношення до земель державної форми власності.

Крім того вказав, що питання державної власності на земельні ділянки в межах території в минулому Угорницької сільської ради, в тому числі щодо права постійного користування ними Прикарпатською ДСДС, було предметом судового дослідження Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі 300/5858/21, відповідно до рішення якого від 06.06.2022 року встановлено обставини, які додатково підтверджують наявність особливо цінних державних земель на території колишньої Угорницької сільської ради і необхідність їх державної інвентаризації за рішенням Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, доводи і аргументи Івано-Франкківської міської ради, яка в даному судовому процесі була третьою стороною, суд відхилив.

В судовому засіданні представник скаржника Медицька С.В. апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи, викладені в ній.

В судовому засіданні представник Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України - Бакун А.Ю. апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки -повідомлення.

В судове засідання представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Івано-франківській області не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_1 та представника Головного управління Держгеокадастру в Івано-франківській області, оскільки про дату місце та час судового засідання вони повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Із змісту апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання незаконним використання земельної ділянки КОАТУУ , зона 13, квартал 009 Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України. Рішення суду в частині відмови визнання неправомірними дії Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради та Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області щодо внесення Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України як користувача земельної ділянки КОАТУУ , зона 13, квартал 009 до державної статистичної звітності 6- зем, 2-зем; зобов`язання Голового управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області інвентаризувати земельну ділянку КОАТУУ , зона 13, квартал 009, визнати цільове призначення даної земельної ділянки - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), присвоїти їй кадастровий номер та передати її до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради; визнання нікчемною причиною відмову Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради в наданні земельної ділянки позивачу, згідно рішення Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 29.06.2017 року; зобов`язання Угорницьку сільську раду Івано-Франківської міської ради переглянути рішення Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 29.06.2017 року та виділити земельні ділянки для потреб внутрішньо переміщених осіб не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним використання земельної ділянки КОАТУУ , зона 13, квартал 009 Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 1994 року по справі №351/5 Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІФ №000254 на території земель, зокрема, Угорницької сільської ради для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду та ведення сільського господарства. Відповідно до пункту 4 Статуту Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 15 лютого 2018 року, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук є Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України. Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України користується земельною ділянкою на території земель Угорницької сільської ради на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ІФ №000254.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час видачі державного акта) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Статтею 23 ЗК Української РСР (в редакції на час отримання державного акта) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до ст.3 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час видачі державного акта) власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Стаття 4 вказаного Кодексу встановлено, у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України), у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 117 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність віднесено земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Вказана правова норма кореспондується, з пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 № 5245-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», відповідно до якого, з дня набрання чинності цим Законом у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

У пункті 6 розділу «Перехідні положення» ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Пункт 6 розділу «Перехідні положення» ЗК України визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Судом встановлено, що згідно витягу із рішення Угорницької сільської ради від 29 червня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у безоплатній передачі земельних ділянок у власність під забудову для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: (згідно класифікатору об`єктів адміністративно-територіального устрою України) КОАТУУ : зона 13, квартал 009, загальною площею 0,10 га.

Згідно постанови ради Міністрів Українськоїт РСР від 10.03.1983 року №112 створено Івано-Франківську науково-досліду станції хрестоцвітних культур міністерства сільського господарства УРСР на базі відділу селекції, насінництва і технології вирощування ріпаку Науково-дослідного інституту нечорноземної зони УРСР міністерства сільського господарства УРСР і радгоспу «Перемога» Міністерства плодовоовочевого господарства УРСР.

На виконання вказаної постанови наказом Міністерства сільського господарства УРСР №76 від 28.02.1983 року організовано Івано-Франківську наукову - дослідну станцію хрестоцвітних культур на базі відділу селекції, насінництва і технології вирощування ріпака Науково-дослідного Інституту сільського господарства Нечорноземної зони УРСР. Прийняти в установленому порядку станом на 01 січня 1983 року землі радгоспу «Перемога», створити дослідне господарство «Перемога», підпорядкувавши його дослідній станції.

Рішенням Виконавчого Комітету івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 21.01.1986 року № 26 затверджено проекти внутрігосподарського землеустрою по колгоспах ім. Леніна, «Перше травня», дослідного господарства «Перемога» Тисменицького району Івано-Франківської державної сільськогосподарської дослідної станції, згідно з додатком, а розміщення полів сівозмін, польової дорожньої мережі і інші елементи проектів, згідно графічних креслень.

Постановою Президії Верховної ради України від 29 липня 1991 року №1370-XII «Про статус Української академії аграрних наук» за Українською Академією аграрних наук закріплено землі, всі основні фонди та інше державне майно, яке знаходиться в її установах.

Наказом Української Академії Аграрних Наук за №103 від 15.04.1992 року закріплено за науковими установами, господарствами, підприємствами і організаціями землі, будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби, техніку та інші основні засоби станом на 1 січня 1992 року. Вилучення земель для різних потреб керівники науково-дослідних установ, господарств та підприємств можуть здійснювати тільки з дозволу Президії Академії.

Рішенням Арбітражного суду Івано-Франківської області № 351/5 від 12.04.1994 року визнано недійсним рішення сесії Угорницької сільради від 05.01.1994 року «Про надання землі НДІ хрестоцвітних культур». Згідно вказаного рішення Рада Міністрів УРСР прийняла Постанову від 10.03.1983 року № 112 «Про організацію Івано-Франківської науково-дослідної станції хрестоцвітних культур Мінсільгоспу УРСР» Наказом №76 від 23.03.1983 року Міністерство сільського господарства на виконання Постанови від 10.03.1983 року організовує Івано-Франківську науково-дослідну станцію хрестоцвітних культур і приймає станом на 1 січня землі радгоспу «Перемога», створює дослідне господарство «Перемога», підпорядкувавши його дослідній станції. При таких обставинах до науково-дослідної станції перейшли всі основні та обігові фонди в тому числі і земля, якою користувався радгосп станом на 01.01.1983 року. Станція хрестоцвітних культур стала правонаступником радгоспу «Перемога». У даному позові Інститут хрестоцвітних культур просив Раду затвердити його право на користування землею в кількості 338 га ріллі і 1,5 га сінокосів і ця кількість земель не перебільшує кількість, якою користувався радгосп «Перемога» на території даної Ради, право на постійне користування землею закріплене за Інститутом Постановою президії Верховної Ради УРСР від 29.07.1991 року.

Рішенням Арбітражного суду Івано-Франківської області за № 351/5 від 12.04.1994 року зобов`язано сільську Раду до 01.08. 1994 року видати Івано-Франківському Інституту хрестоцвітних культур Державний акт на право постійного користування 338 га ріллі і 1,5 га сінокосів.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно постанови восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі № 857/2041/19 за позовом Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону національної академії аграрних наук України до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Богородчанському, Галицькому, Тисменицькому, Тлумацькому районах та містах Івано-Франківськ та Тисмениця Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Стасів Мар`яни Володимирівни, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису № 959/0/19-18-ДК/0254Пр/03/01/-18 від 20.09.2018 року встановлено, що згідно пункту 4 Статуту позивача, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 15 лютого 2018 року, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук є Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Хронологічно правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук згідно наказу Української академії аграрних наук №29 від 25 лютого 1999 року був Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва Української академії аграрних наук. На підставі Постанови Президії Національної академії аграрних наук від 18 травня 2011 року «Про оптимізацію мережі наукових установ Національної академії аграрних наук України» та наказу №10 від 25 січня 2012 року «Про перейменування Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва НААН» була створена Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України. встановлено, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону національної академії аграрних наук України користується земельною ділянкою на території Угорницької сільської ради на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серія ІФ № 000254.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено належними доказами факту незаконного використання Прикарпатською Державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону національної академії аграрних наук України земельної ділянки КОАТУУ , зона 13, квартал 009.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що Державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону національної академії аграрних наук України є правонаступником Інституту хрестоцвітних культур Української академії аграрних наук, оскільки вказані обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що спірні земельні ділянки обліковувалися на балансах наукової установи і передавалися за актами приймання передачі, довідка форми 6-зем не може бути належним та допустимим доказом наявності права користування земельної ділянки, оскільки судом встановлено що Державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону національної академії аграрних наук України користується спірною земельною ділянкою на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серія ІФ № 000254. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції скаржником не надано суду належних та допустимих доказів на спростування законності видачі Державного акта на право постійного користування землею Серія ІФ № 000254. Скаржником не заявлялося клопотання про витребування доказів обліку спірної земельної ділянки на балансі землекористувача.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що копія Державного акту на право постійного користування землею Серія ІФ № 000254 не може вважатись таким, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою, оскільки вказаний акт не містить дату видачі, та відомості про реєстрацію його в книзі записів державних актів на право постійного користування землею, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Земельного Кодексу (в редакції станом на 22.06.1993 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Постановою Верховної ради України «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» від 13 березня 1992 року №2201-XII було затверджено форму державного акта на право постійного користування землею.

Відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 року №28 (чинної у період з 15.04.1993 року по 04.05.1999) (надалі-Інструкція) право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державними актами, форми яких затверджені Верховною Радою України.

Відповідно до п.1.2 Інструкції державні акти, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, яка перебуває у державній власності видаються на підставі рішень Верховної ради України, Верховної ради республіки Крим, місцевих рад народних депутатів.

Відповідно до п.3.2 Інструкції передбачено, що державні акти на право постійного користування землею реєструються у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею за формою згідно з додатком №4.

Пунктом 4.2 Інструкції передбачено, що другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрації.

Пунктом 1.9 Інструкції встановлено, що розробку технічної документації по складанню державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею здійснюють державні та інші землевпорядні організації.

З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що державний акт на право постійного користування землею підлягав реєстрації в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею, а другий примірник такого акту та сама книга реєстрації підлягали зберіганню у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію.

Як вбачається із Державного акту на право постійного користування землею Серія ІФ № 000254 цей державний акт складено у двох примірниках, з яких перший видано землекористувачу, другий зберігається у обласному управлінні земельних ресурсів Івано-Франківської області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2.

Тобто в Державному акті на право постійного користування землею Серія ІФ № 000254 є відмітка про те, що акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2.

Скаржником не надано ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції належних доказів того, що вказаний акт визнано судом незаконним, не надано суду доказів того, що такий акт обласним управліннями земельних ресурсів Івано-Франківської області не видавався.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відсутнє рішення компетентного органу про передачу земельних ділянок, виходячи з наступного. При вирішенні цієї справи суд апеляційної інстанції враховує правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 справа № 372/5635/13-ц, згідно якої суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний ЗК України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки. Крім того, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визнаються державою. Так, судом встановлено, що рішенням Виконавчого Комітету івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 21.01.1986 року № 26 затверджено проекти внутрігосподарського землеустрою по колгоспах ім. Леніна, «Перше травня», дослідного господарства «Перемога» Тисменицького району Івано-Франківської державної сільськогосподарської дослідної станції, згідно з додатком, а розміщення полів сівозмін, польової дорожньої мережі і інші елементи проектів, згідно графічних креслень.

Рішенням арбітражного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 1994 року у справі 351/5 встановлено, що наказом №76 від 23.03.1983 року Міністерство сільського господарства на виконання Постанови від 10.03.1983 року організовує Івано-Франківську науково-дослідну станцію хрестоцвітних культур і приймає станом на 1 січня землі радгоспу «Перемога», створює дослідне господарство «Перемога», підпорядкувавши його дослідній станції. При таких обставинах до науково-дослідної станції перейшли всі основні та обігові фонди в тому числі і земля, якою користувався радгосп станом на 01.01.1983 року. Станція хрестоцвітних культур стала правонаступником радгоспу «Перемога». Судом встановлено, що згідно пункту 4 Статуту Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 15 лютого 2018 року, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук є Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України. Отже матеріалами справи підтверджено право постійного користування Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України спірною земельною ділянкою, яка належить до державної власності.

Право постійного користування землею у позивача підтверджено рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів від 21.01.1986 року №26, затверджено право на землю за структурними підрозділами Української академії аграрних наук Постановою Президії Верховної Ради Української РСР 29.07.1991, закріплено рішеннями Української академії аграрних наук, визнано рішенням Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 1994, які не скасовані, а земельна ділянка в установленому законом порядку з користування Державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону національної академії аграрних наук України не вилучалась. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що права користування спірною земельною ділянкою, в установленому законом порядку, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України не позбавлена та зберігається за землекористувачем до його належного переоформлення.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що скаржником не надано належних та достатніх доказів, які б спростовували право постійного користування Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України земельною ділянкою, яка розташована в с. Угорники Івано-Франківської міської ради.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, що позивачем не доведено факту незаконного використання Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України земельної ділянки, яка розташована в с. Угорники Івано-Франківської міської ради, та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2022 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський