Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1670/20
Провадження № 2/382/44/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2022 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинської міської ради Київської областіпро визнання права на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Черняхівської сільської ради про визнання права власності, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 («спадкодавець»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, - унаслідок смерті особи відкривається спадщина.

Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкування здійснюється шляхом переходу прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло наступне майно: право на земельну ділянку площею 5, 16 га, що розташована у межах Черняхівської сільської ради Яготинського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець за свого життя не склав заповіт, - отже має місце спадкування за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 України, - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ст.. 1270 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 («позивач») приходиться чоловіком (подружжям) спадкодавцеві, що згідно ст. 1261 ЦК України включає її до спадкоємців першої черги, які мають право на прийняття спадщини.

Позивач проживав та був зареєстрований за однією адресою разом зі спадкодавцем у своєму будинку з 2010 року по день смерті останнього. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що позивач не заявляв у встановленому чинним законодавством порядку відмову від прийняття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину у порядку, що визначений приписами ст.1268 ЦК України.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивач звернулася за консультацією до нотаріальної контори, де їй було роз`яснено, що для виготовлення свідоцтва про право на спадщину необхідно мати у наявні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Окрім цього, зважаючи на те, що місце проживання спадкодавця за адресою позивача не було зареєстроване у встановленому чинним законодавством порядку, позивачу необхідно довести факт спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За наведених вище обставин, позивач не може отримати свідоцтво про право власності, оскільки у її розпорядженні відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а доведення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини здійснюється у судовому порядку.

Позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майне обґрунтовуються таким.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту від 22.02.2012 за № 283/20595, - видача свідоцтва пре право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 5 ЦК України, - акти цивільного законодавства регулюють відносини які виникли з дня набрання ним чинності. Якщо цивільні правовідносини виникли раніше; регулювалися актом, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На сьогоднішній день порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 за № 1141, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер фіксується дата та час його формування.

Проте, державна реєстрація права власності спадкоємця на спадкове майно н проводилася, а особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, у зв`язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлена можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Мін`юсту від 14.12.2012 за № 1844/5 «Про затвердження Порядку використання даних реєстру права власності на нерухоме майно. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Державного реєстру іпотек та Державного реєстр обтяжень рухомого майна», - органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, ш мають силу оригіналу.

Таким чином, позивач, як спадкоємець, не може отримати повторно Сертифікат на право власності на земельну ділянку, яка увійшла до складу спадкового майна або його дублікат, що має силу оригіналу з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так як відсутній правовий механізм для його отримання.

З наведеного вище убачається, що відсутній законодавчо урегульований механізм набуття права власності на спадкове майно за умови, відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, що, у свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку - шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Позивач, як спадкоємець має право успадкувати майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та набути його у власність, але не може реалізувати вказане право у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутністю позасудового способу реалізації вказаних прав, у тому числі шляхом отримання дублікатів правовстановлюючих документів.

Представник позивача через канцелярію суду направив заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просив: визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 5,165 умовних кадастрових гектарів, що розташована в адміністративних межах Черняхівської сільської ради Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Представник позивача направив заяву до суду про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову підтримав.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, роз`яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав, проте враховуючи, що спадкодавець мав право на дану змельну ділянку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-259, 265, 268, 206, 354, 141 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1223, 1261, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Яготинської міської ради Київської областіпро визнання права на земельну ділянку, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право на земельну ділянку площею 5,165 умовних кадастрових гектарів, що розташована в адміністративних межах Черняхівської сільської ради Бориспільського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як спадкоємцем піля смерті дружини ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 20червня 2022 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А