Ухвала

25 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 205/10275/19

провадження № 61-11173ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Тікетс Консолідатор», про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що будь-яких ухвал Верховного Суду стосовно поданої ним 27 травня 2022 року касаційної скарги не отримував, а дізнався, що його касаційна скарги не розглянута зі змісту постанови Верховного Суду від

19 жовтня 2022 року. Зазначає, що відповідно до Указу Президента України

№ 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану» та ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено воєнний стан. Крім того, зазначає, що через пошкодження інфраструктури в Дніпропетровській області не працюють відділення поштового зв`язку, тому ОСОБА_1 не міг відвідати відділення АТ «Укрпошта», через значні перебої в електроенергії не мав змоги отримати доступ до ЄДРСР. 04 листопада між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір щодо представлення інтересів ОСОБА_1 в Верховному Суді, після чого ОСОБА_2 ознайомився з судовими рішеннями по даній справі в системі Електронний Суд.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (DE GEOUFFRE DE LA PRADELLE v. FRANCE, № 12964/87, § 59, ЄСПЛ, від 16 грудня 1992 року).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

27 травня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2022 року, касаційна скарга залишена без руху для усунення недоліків. Заявнику необхідно було надіслати уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

27 червня 2022 року на адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Коломієць Г. В., в якій скаржник зазначає, що його касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2022 року залишено без руху та вважає підстави для цього необґрунтованими.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Коломієць Г. В. визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2022 року у задоволенні заяви

ОСОБА_1 про відвід судді Коломієць Г. В. відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого

2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року повернуто на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України.

Проте право на повторне звернення до суду після повернення касаційної скарги не є самостійною підставою поновлення строку касаційного оскарження.

Скаржник не обґрунтував та не надав належних доказів того, чому він був позбавлена можливості усунути недоліки касаційної скарги зазначені в ухвалі Верховного Суду від 01 червня 2022 року вчасно на виконання ухвали Верховного Суду від 23 лютого 2022 року.

Крім того, у серпні 2022 року ОСОБА_1 подавав до Верховного Суду відзив, у якому просив касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року в цій справі залишити без задоволення, закрити касаційне провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України.

За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження з наведених ним підстав.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, скаржнику необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, у якій зазначити інші поважні причини, що перешкоджали йому подати касаційну скаргу вчасно.

Керуючись статтями 185, 260, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 в залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки передбачені статтею 393, 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков