єдиний унікальний номер справи 546/950/21
номер провадження 2/546/78/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретарки судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 30 вересня 2021 року звернувся представник АТ «Акцент-Банк» Шкапенко О.В. з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Як вказує позивач, 15 жовтня 2016 року відповідачка ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети Заяви про приєднання до умов і правил банківських послуг в А-Банку відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт надає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку та Тарифами, які викладені на банківському сайті https://а-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у Анкеті Заяві. Банк на боргові зобов`язання за кредитом та овердрафтом нараховує відсотки в розмірі встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

В порушення умов кредитування відповідач не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 17 вересня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 17772,43 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 12596,97 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 5175,46 грн.

Ухвалою судді Решетилівського районного суду від 11.10.2021 позовну заяву прийнято до свого провадження, у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 17.11.2021.

20 грудня 2021 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому вона підтвердила, що дійсно між нею та позивачем було укладено кредитний договір №б/н від 15.10.2016, шляхом підписання Анкети заяви, згідно якої банком було відкрито кредитну лінію у вигляді кредитного ліміту у розмірі 7198,90 грн. Однак Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ «Акцент - Банк», Витяг з Умов та правила надання банківських послуг, Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» вона не підписувала, а отже їх не можна вважати складовими частинами кредитного договору. Крім того «Акцент Банк» не застосував стадію досудового врегулювання спору між банком і клієнтом, що є недопустимим. також згідно розрахунку заборгованості АТ «Акцент -Банк» від 17.09.2021 станом на дату укладання кредитного договору - 15.10.2016 та по 31.10.2016 в позивача відсутні докази видачі кредиту, перерахунку кредитних коштів на рахунок позичальника (а.с.а.с.50-53).

21 грудня 2021 року до суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява про захист прав споживачів та визнання недійним окремих пунктів Заяви позичальника №ANW1R від 15 жовтня 2016 року, в якій відповідачка зазначила, що 15 жовтня 2016 року нею була підписана Заява Позичальника №ANW1R, відповідно до якої просила надати їй строковий кредит в сумі 7198,90 гривень строком на 24 місяці з 15.10.2016 по 14.10.2018. Відповідач надав їй вказаний кредит, який вона виплатила у повному обсязі. В свою чергу Анкета Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг в А-Банку є фальшивим документом. Відповідач всупереч добросовісності включив у заяву позичальника № ANW1R від 15 жовтня 2016 року умови, які суперечать Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема до змісту даної заяви позичальника було включено пункт 5, в якому зазначена щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 251,96 гривень. Також пунктом 10 заяви позичальника ОСОБА_1 було нав`язано послугу страховий платіж у розмірі 700,00 гривень та послугу «Екстра сервіс» у розмірі 580,00 гривень. З огляду на викладене ОСОБА_1 просила визнати вказані пункти заяви позичальника № ANW1R від 15 жовтня 2016 року недійсними (а.с.а.с.41-45).

Ухвалою суду від 22.12.2021 було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент - Банк» до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднавши позови в одне провадження, та здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання було призначено на 31 січня 2022 року.

06 січня 2022 року від позивача надійшли заперечення, в яких зазначено, що відповідач в Анкеті - Заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А- Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Боржник користувався кредитом, отже ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А Банку і погодився з ними, оскільки даний договір є договором оферти. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві. Для уникнення сумнівів, щодо використання Умов і правил представник позивача посилався на постанови Верховного Суду від 09.07.2018 у справі №202/19403/13-ц, від 18.04.2018 у справі 3705/6051/15-ц та від 14.02.2018 у справі №265/7652/15-ц. Щодо процентів представник позивача зазначив, що позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і повинен сплачувати процентну ставку (а.с.а.с.58-59).

26 січня 2022 року до суду від позивача за первісним позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому представник позивача зазначив, що 15.10.2016 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Прави надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки, а також 15.10.2016 між сторонами було укладено ще один кредитний договір, а саме «Розстрочка», для купівлі ноутбука на суму 7198,90 грн, що підтверджується заявою позичальника № ANW1R, Графіком погашення даного кредиту, Довідкою про умови кредитування та рахунком на товар. Єдине, що пов`язує дані кредити це те, що позивачка надала розпорядження банку щодо проведення погашень кредиту «Розстрочка» шляхом перерахування коштів з кредитної картки (п.8 Заяви позичальника), однак це не говорить про пов`язаність кредитної картки з кредитом «Розстрочка», оскільки за розпорядженням позичальника банк проводив оплати з її кредитної картки не лише договору «Розстрочка», а і покупок в магазинах, видачі готівкових коштів, інших оплат тощо. Таким чином суд не повинен був приймати дану позовну заяву як зустрічну через різні предмети спору (а.с.71).

31 січня 2022 року до суду від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог з додатками в якій вона звертала увагу на відмінність між відтиском печатки у Анкеті заяві та заяві позичальника № ANW1R, які мають різний розмір та структуру. Таким чином відповідач, надавши підроблені документи намагається стягнути неіснуючу заборгованість, що завдає їй великої моральної шкоди. зважаючи на викладене ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» моральну шкоду в сумі 17772,43 грн (а.с.82-84).

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року було прийнято до розгляду заяву відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, підготовче засідання відкладено на 28 лютого 2022 року.

23 лютого 2022 року до суду від позивача за первісним позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог по зустрічній позовній заяві в якій представник позивача вважає, що даний позов не підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наявні договірні відносини, і згідно до умов кредитного договору стягнення моральної шкоди не передбачено. При цьому посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц. Окрім того ОСОБА_1 не додано до заяви жодних доказів спричинення моральної шкоди (а.с.98).

Підготовче провадження у справі було закрито 19 квітня 2022 року та призначено судове засідання на 19 травня 2022 року, яке неодноразово відкладалося з незалежних від суду причин.

08 серпня 2022 року до суду від представника відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про застосування позовної давності (а.с.144-146).

Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсними окремих пунктів заяви позичальника від 15 жовтня 2016 року було закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору. Розгляд справи було відкладено на 23 листопада 2022 року.

У судове засідання 23 листопада 2022 року представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 5).

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання 23 листопада 2022 року не з`явилися, до суду представник відповідачки надіслав заяву в якій позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні (а.с.224).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіне підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 15 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (а.с.18-20), та відповідачкою ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у А-Банку, укладено кредитний договір (а.с. 8). Оригінал вказаної Анкети заяви було оглянуто в судовому засіданні.

У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами.

До Анкети - заяви банком додано витяг з Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» (звор. а.с. 8-14). Дані витяги не містять підпису відповідачки.

Відповідно до наданої позивачем довідки, відповідачці ОСОБА_1 за договором від 15.10.2016 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , та надана 15.10.2016 картка, строком дії до серпня місяця 2020 року (а.с. 61). Дана обставина також підтверджується фотокарткою відповідачки ОСОБА_1 із банківською карткою (а.с. 60).

Відповідно до довідки за лімітами, ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 15.10.2016 кредитний ліміт встановлено 15.10.2016 0,00 грн, 26.09.2018 - збільшено до 14000,00 грн; 09.09.2019 ліміт було зменшено до 13500,00 грн, 05.04.2021 ліміт було зменшено до 12596,97 грн (а.с. 62).

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 , остання користувалася наданою карткою, знімаючи готівку, купуючи продукти тощо (а.с. 63-64).

Згідно з наданими банком розрахунками заборгованості за договором від 15.10.2016, у відповідачки ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором виникла заборгованість в сумі 17772,43 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 12596,97 грн та заборгованості за процентами 5175,46 грн (а.с. 6-7).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено, що у Анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку від 15 жовтня 2016 року процентна ставка не зазначена, а Умови та правила надання банківських послуг в А-Банку та Тарифи, які викладені на банківському сайті https://а-bank.com.ua/terms, та які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 жовтня 2016 року шляхом підписання Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Однак, враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти позивача, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд за наявністю на те правових підстав, може стягнути з відповідача, як боржника на користь позивача в примусовому порядку суму непогашеного тіла кредиту.

В свою чергу позов в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5175,46 грн задоволенню не підлягає за необґрунтованістю, що в цілому відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

В той же час суд не вбачає підстав для стягнення із відповідачки зазначеної в позовній заяві суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12596,97 грн з огляду на таке.

За період з 15.10.2016 по 01.12.2021, що підтверджується випискою, наданою позивачем, відповідачкою фактично було використано шляхом зняття готівки в банкоматах, оплатою послуг тощо, 17126,98 грн. Дана сума розрахована шляхом арифметичних підрахунків по колонці виписки «Сума у валюті картці», по якій позивачем обраховувалася заборгованість відповідачки. При цьому першою датою використання кредитних коштів поза розумним сумнівом суд вважає 07.08.2017, коли відбулася видача готівкових коштів в м. Решетилівка. За цей же період відповідачкою було погашено заборгованість шляхом поповнення готівкою в терміналі самообслуговування, автоматичного погашення простроченої заборгованості на загальну суму 26035,37 грн, що підтверджується цією ж випискою. Дана сума погашення відповідачкою заборгованості також визнається позивачем, оскільки підтверджується його ж розрахунком заборгованості, що встановлено шляхом арифметичних підрахунків по колонці «Сума погашення за кредитним договором».

Судом не враховуються включені позивачем в рахунок заборгованості суми відсотків за використання кредитного ліміту, яких за період з 15.10.2016 по 01.12.2021 було нараховано на загальну суму 20798,54 грн, штрафи за прострочення кредитом на загальну суму 150 грн, суми пені за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн в сумі 50 грн, оскільки анкетою заявою, підписаною відповідачкою, дані платежі не передбачені. А Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг, як було встановлено, відповідачка не підписувала. При цьому суд зазначає, що до складу тіла кредиту можуть бути віднесені тільки кошти, які фактично отримані та використані позичальником. В свою чергу відсотки за користування кредитом є окремою складовою кредитних зобов`язань, які у межах існуючих між сторонами правовідносин не узгоджені. Тобто списання банком коштів тіла кредиту в рахунок оплати відсотків за користуванням кредитними коштами у межах Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 15 жовтня 2016 року було безпідставним.

Також суд вважає неправомірним включення до суми заборгованості, як зазначено у виписці, «Щомісячних платежів по кредитному договору «Розстрочка» № ABH0RF18 від 16.07.2019», а саме: 16.05.2020 - в сумі 429,33 грн, 16.06.2020 в сумі 429,32 грн та 15.07.2020 в сумі 364,15 грн, оскільки вони не передбачені Анкетою Заявою від 15.10.2016. Докази укладення вказаного кредитного договору та згода відповідачки на погашення заборгованості по ньому в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладені вище висновки суду про безпідставність нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, та включення позивачем до тіла кредиту сум, які не передбачені кредитним договором та не є тілом кредиту по своїй суті, розмір заборгованості має обраховуватися, із врахування фактично отриманих відповідачем коштів в сумі 17126,98 грн.

Однак судом було встановлено факт погашення відповідачкою простроченої заборгованості на загальну суму 26035,37 грн, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, вказаний позивачем.

Таким чином, суд доходить висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12596,97 грн слід також відмовити.

Суд відхиляє посилання представника позивача на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 09.07.2018 у справі №202/19403/13-ц, від 18.04.2018 у справі 3705/6051/15-ц та від 14.02.2018 у справі №265/7652/15-ц щодо використання Умов і правил надання банківських послуг, оскільки зазначені постанови прийняті до ухвалення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, в якій сформована відповідна правова позиція щодо застосування норм права в подібних правовідносинах.

Щодо заяви представника відповідачки ОСОБА_2 про застосування позовної давності

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18).

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог наслідки спливу позовної давності в даному випадку до застосуванню не підлягають.

Щодо судових витрат

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд відносить судові витрати на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-81, 83, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі віднести на рахунок позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: вул. Батумська, б. 11, м. Дніпро, 49074, .

Відповідачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідачки - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.В. Зіненко