Номер провадження: 22-ц/813/2828/22
Справа № 521/2062/20
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого Гірняк Л.А.,
суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
-про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА:
Короткий зміст позовних вимог:
11 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди (т.1 а.с.2-6).
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 10 травня 2019 року приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Одеса по вул. Михайлівська, не врахувала дорожню обстановку, безпечну швидкість руху та не дотрималась безпечної дистанції допустила зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz».
За даним фактом співробітниками УПП в Одеській області відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії БД № 202466, від 10.05.2019 року, про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1 а.с.13).
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження та загальний розмірі шкоди його автомобіля склав 181017,35 грн.

Внаслідок завданої шкоди страхова компанія «АСКА», яка застрахувала цивільну відповідальність ОСОБА_1 , відшкодувала за страховим полісом ОСОБА_2 суму 99 000 грн, тому невідшкодована матеріальна шкода становить 82 017,35 грн.
Крім цього, позивач зазначив, що він був вимушений виключно за власний рахунок ремонтувати свій автомобіль, якій йому потрібен в робочих, особистих і сімейних цілях. Це потребувало матеріальних вкладень та часу. Зазначене негативно позначилося на його житті та життя його сім`ї, чим було завдано йому моральну шкоду, яку ОСОБА_2 оцінює у 20 000 грн.
Також просить стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., та суму сплаченого ним судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 2102,07 грн., яку ОСОБА_2 просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення першої інстанції:
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти у розмірі: матеріальної шкоди - 82 017,35 грн. та моральної шкоди - 5000 грн.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , витрати пов`язані із розглядом справи, які складаються: зі сплати судового збору у розмірі 2102,07 грн. та з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. (т.1а.с.100-104).
23 грудня 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення (т.1 а.с.114-117).
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13 серпня 2020 року - залишено без задоволення (т.1 а.с.213-216).
Стягуючи матеріальну шкоду з ОСОБА_1 в розмірі 82017,35 грн. районний суд виходив з різниці вартості відновлювального ремонту автомобіля склала 181017,35 гр. та виплатою страхового відшкодування - 99,000 грн.
Стягуючи моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. районний суд виходив з тривалості та глибини моральної шкоди та зміни життєвих обставин в зв`язку з неправомірними діями відповідачки.

Короткий зміст апеляційної скарги:
Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 червня 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 у справі призначено судову авто товарознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
30 червня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява в якій вона відмовилась від заявленого клопотання про призначення експертизи.
26 липня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що вартість відновлювального ремонту підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи; також ОСОБА_2 не згодний з посиланням апелянта на те, що шкоду завищено, оскільки страховою компанією відшкодовано шкоду в межах страхового полісу. Вважає, що клопотання ОСОБА_1 про призначення судово - автотоварознавчої експертизи не підлягало задоволенню, оскільки в суді першої інстанції не заявлялось.
31 серпня 2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду відновлено провадження у справі.
На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., керуючись ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану,з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

за діяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та з відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:
Апелянт вказує, що з зазначеним заочним рішенням не згодна, вважає, що воно прийняте з порушенням норм процесуального і матеріального права. Ставить питання про скасування рішення суду з прийняттям нового про відмову в позовних вимогах.
Зокрема посилається на те, що:
- суд не повідомив її про час та місце судового засідання належним чином, чим порушив принцип рівності сторін, конституційне право на участь у судовому розгляді, оскільки повернута до суду судова повістка з причин «закінчення терміну зберігання»;
- розмір відновлювального ремонту не перевищує максимально можливого розміру страхової виплати, оскільки не надано жодного доказу на підтвердження розміру матеріальної та моральної шкоди, оскільки не здійснювалась оцінка розміру завданих матеріальних збитків;
- відсутні докази сплати грошових коштів та сума 94 949, 46 грн. є необґрунтованою. Зазначає що для встановлення розміру матеріальної шкоди необхідні знання в сфері іншій, ніж право;
- позивачем не надано суду документів на підтвердження витрат на правничу допомогу (т.2 а.с.1-10).
26 липня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначає, що ОСОБА_1 судом сповіщалась належним чином; відповідачкою не надано доказів щодо шкоди в меншому розмірі; клопотання про призначення експертизи не відповідає вимогам ЦПК України, так як ОСОБА_1 ніяким чином не обґрунтовує неможливість подання такого клопотання у встановлений строк з причин, що не залежать від неї (т.2 а.с.47-49).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 10 травня 2019 року о 14 годині 40 хвилин, з вини водія ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано пошкоджень автомобілю «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси, від 20 червня 2019 року ОСОБА_1 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Застосовано до неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. (т.1 а. с. 13).

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля № 0995-05-19 від 28 травня 2019 року вартість матеріального збитку, визначена з використанням витратного підходу, заподіяного власнику автомобіля «Mercedes-Benz» С220 CDI - ОСОБА_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 16 травня складає 327 366,01 грн. (т.2 а.с.84-88).
Внаслідок скоєння ОСОБА_1 вказаного ДТП, позивач поніс витрати на ремонт належного йому автомобіля, сплачуючи послуги з ремонту транспортного засобу та купуючи комплектуючі для заміни пошкоджених частин авто.

З відзиву на апеляційну скаргу, наданого ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції вбачається, що повідомлення про ДТП ПрАТ УАСК АСКА було складене самою відповідачкою без участі потерпілого у ДТП, ОСОБА_2 , та пошкодженого автомобіля (т.2 а.с.46-49).

Внаслідок завданої шкоди страхова компанія «АСКА», яка застрахувала цивільну відповідальність ОСОБА_1 , відшкодувала за страховим полісом ОСОБА_2 суму 99 000 грн.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди районий суд виходив з того, що ОСОБА_1 поніс витрати на ремонт належного йому автомобіля , сплачуючи послуги з ремонту та купуючи комплектуючі для заміни пошкоджених частин авто та згідно наданих позивачем документів, вартість відновлювального ремонту склала 181 017,35 грн.

Різниця витрат на ремонт належного йому транспортного засобу з врахуванням страхової виплати склала 82 017,35 грн.

Також зазначає, що йому було завдано моральну шкоду яку оцінює у 20 000 грн., професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., та суму сплаченого ним судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 2102,07 грн., яку просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Щодо стягнення матеріальної шкоди:
Стягуючи з відповідача матеріальну шкоду в сумі 82017,35 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, районний суд виходив з винних дій ОСОБА_1 пошкодження автомобіля позивача на суму, згідно наданий позивачем актів виконаних робіт та чеків. Крім цього з загальної суми 181017,35 грн. відраховував розмір страхового відшкодування - 99000,00 грн. та різницю - 82017,35 грн. стягнув з відповідача.
Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 ЦПК України у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 20 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 384 грн. на користь держави (т.1 а.с.13).
Відповідно до наданих позивачем до суду першої інстанції актів виконаних робіт, рахунку, накладних; чеків, рахунків, накладних, фіскальних чеків та квитанцій (т.1 а.с.17; 19; 21-38) вбачається, що загальна вартість відновлення автомобіля склала 181017,35 грн.
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_2 на рахунок позивача ПАТ УАСК АСКА було здійснено безготівкове зарахування у розмірі 99000,00 грн. (а.с.42).

Таким чином різниця між сплаченою страховиком позивачу суми страхового відшкодування та вартістю заподіяної йому внаслідок ДТП матеріальної шкоди становить 82017,35 грн.
Відповідач ОСОБА_1 хоча і не погоджується з розміром завданої шкоди, але й не спростувала цей матеріальний збиток.
Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 червня 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
Проте, 30 червня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява в якій вона відмовилась від заявленого клопотання про призначення експертизи.
31 серпня 2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду відновлено провадження у справі.

Таким чином різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, що становить 82 017,35 грн підлягає стягненню на користь позивача саме з відповідачки.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем не спростований розмір матеріальної шкоди, ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на прихначення автотоварознавчої експертизи, а тому підстави для скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Щодо стягнення моральної шкоди:
Стягуючи з відповідача моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з фізичних та душевних страждань позивача та визначив розмір відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Стягуючи моральну шкоду в 5000,00 грн районний суд правомірно виходив з того , що ДТП та її наслідки, привели до пошкодження транспортного засобу позивача, порушили нормальні життєві зв`язки та вимагали додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу він не мав можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм його життя.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та вважає його вірним та таким, що відповідає застосованим судом нормам матеріального права.
Доводи апеляційної скарги про те, що розмір відновлювального ремонту не перевищує максимально можливого розміру страхової виплати, колегія судів до уваги не приймає так як вони не спростовані відповідачкою належними та допустимими доказами.
З врахуванням зазначеного та у відповідності вимог ст.375 ЦПК України судова колегія залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо стягнення судових витрат:
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).
Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року).
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
гідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Досліджуючи матеріали справи, а саме остаточний розрахунок, поданий до районного суду ОСОБА_2 вбачається суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із розглядом зазначеної справи, а саме:

-судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 020,17 грн.;

-подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову 420,40 грн.;

-доплата судового збору у розмірі 661, 50 грн.;

-витрати на професійну правничу допомогу на підставі Угоди №36/цс від 13 грудня 2019 року 12 000 грн.

Визначаючи розмір наданих послуг судова колегія приходить до висновку, що послуги які зазначені в пунктах 1 та пункті 3 укладеної додаткової угоди №1 послуги: «З`ясування обставин спірних правовідносин на підставі вивчення первинних документів» та «Надання правової консультації Клієнту, погодження із клієнтом правової позиції у справі» являються ідентичними (однакові).

При цьому зазначена послуга в пункті 2 «Аналіз судової практики у справах про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП» не є наданим послуг, а тому виключається їх розмір з загальної суми визначеної сторонами.

На підставі наведеного, надаючи оцінку вищезазначеним обставинам справи, колегія суддів вважає зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу , з урахуванням принципу розумності до 10 500,00 грн.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір:
- за подання позову майнового характеру у розмірі -1020,17 грн. (т.1 а.с.1);
- доплачену суму судового збору у розмірі 661,50 грн. (т.1 а.с.87);
- судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн. (а.с.47).
Проте, у зв`язку із тим, що судом першої інстанції позивачу ОСОБА_2 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2020 року (т.1 а.с.55-56) було відмовлено в задоволені заяви про забезпечення позову, судова колегія відмовляє в стягненні з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 420,49 грн. Таким чином, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягнути судовий збір на користь ОСОБА_2 у розмірі 1681,67 грн. (2102,07- 420,40=1681,67)
За встановлених судом обставин та враховуючи наведене, в силу ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382,384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,-

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 витрати пов`язані із розглядом справи, які складаються: з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. та зі сплати судового збору у розмірі 1681,67 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду Л.А.Гірняк

С.М.Сегеда

О.С. Комлева