Постанова

Іменем України

14 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 759/1794/13-ц

провадження № 61-6133св22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач-Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», правонаступником якого є акціоенерне товариство «Альфа-Банк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року в складі колегії Верланова С. М., Матвієнко Ю. О., Оніщука М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У вересні 2021 року акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа - Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Заява мотивована тим, що 05 жовтня 2018 року Святошинським районним судом міста Києва було видано два дублікати виконавчих листів №759/1794/13-ц про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу за кредитним договором № 0 від 18 червня 2008 року в сумі 1 266 578,70 грн та судового збору - 3 441 грн, а всього - 1 270 019,70 грн на заміну втрачених оригіналів виконавчих листів № 2/759/2354/13, виданих 29 листопада 2013 року Святошинським районним судом міста Києва відповідно до ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року у справі № 759/1794/13-ц.

Заявник вказував, що на підставі договору № 2098/К від 09 грудня 2019 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» і АТ «Альфа-Банк», останнє як новий кредитор набуло права вимоги ПАТ «Дельта Банк» до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів зазначених у додатках № 1-5 до цього договору. Внаслідок укладення договору № 2098/К від 09 грудня 2019 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги відбулася заміна кредитора, а саме, АТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за виконавчими листами (їх дублікатами) № 759/1794/13-ц, виданих 05 жовтня 2018 року на заміну втрачених оригіналів виконавчих листів № 2/759/2354/13 від 29 листопада 2013 року про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу за кредитним договором № 0 від 18 червня 2008 року в сумі 1 266 578,70 грн та судового збору - 3 441 грн, а всього - 1 270 019,70 грн.

За інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) дублікати виконавчих листів № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року перебували на виконанні у рамках виконавчих проваджень № 57879620 та № 57879798 у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В. В. Однак, виконавчі листи 27 серпня 2019 року були повернуті стягувачу ПАТ «Дельта Банк» на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Внаслідок переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання шляхом його пред`явлення до виконання у відповідності до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», дублікати виконавчих листів № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року повторно можливо пред`явити до виконання до 27 серпня 2022 року.

10 травня 2021 року в ході проведеної АТ «Альфа-Банк» внутрішньобанківської перевірки матеріалів кредитної справи позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 18 червня 2008 року внаслідок систематичного невиконання останнім умов вказаного кредитного договору та звільнення відповідальних юрисконсультів відділу після судового супроводження управління супроводження примусового стягнення Департаменту стягнення кредитів, які займалися супроводженням виконавчих документів на стадії виконавчого провадження згідно із Законом України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавчі листи № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року втрачено, у зв`язку з недбалістю юрисконсультів відділу після судового супроводження. Відібрати пояснення та вжити відповідних заходів реагування до юрисконсультів відділу після судового супроводження управління супроводження примусового стягнення Департаменту стягнення кредитів АТ «Альфа-Банк» щодо втрати вказаних виконавчих листів та заміни в них сторони виконавчого провадження не вбачалося можливим, оскільки останні звільнені з займаних посад на підставі наказів про звільнення № 2803-К від 20 березня 2020 року та № 1215-К від 04 лютого 2021 року.

Заявник вказував, що за відсутності систематичного виконання умов кредитного договору № 0 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , новий стягувач АТ «Альфа-Банк» має право пред`явити повторно до виконання виконавчі листи № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року про солідарне стягнення з боржників на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 18 червня 2008 року у розмірі 1 266 578,70 грн та судового збору 3 441 грн згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення суду. Однак АТ «Альфа-Банк» позбавлений можливості пред`явити виконавчі листи до виконання, оскільки вони втрачені.

З урахуванням наведеного, АТ «Альфа-Банк» просило суд:

замінити сторону виконавчого провадження за виконавчими листами (дублікати) Святошинського районного суду міста Києва № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року, виданих на заміну втрачених оригіналів виконавчих листів Святошинського районного суду міста Києва № 2/759/2354/13 від 29 листопада 2013 року про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу за кредитним договором № 0 від 18 червня 2008 року в сумі 1 266 578,70 грн та судового збору - 3 441 грн, а всього - 1 270 019,70 грн на кожного із боржників, а саме, замінити стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк»;

видати дублікати виконавчих листів (дублікати) № 759/1794/13-ц, видані Святошинським районним судом міста Києва 05 жовтня 2018 року, видані на заміну втрачених оригіналів виконавчих листів № 2/759/2354/13, виданих Святошинським районним судом міста Києва 29 листопада 2013 року про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу за кредитним договором № 0 від 18 червня 2008 року в сумі 1 266 578,70 грн та судового збору - 3 441 грн, а всього - 1 270 019,70 грн на кожного із боржників.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа - задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження за виконавчими листами (дублікати) № 759/1794/13-ц, виданими 05 жовтня 2018 року Святошинським районним судом міста Києва на заміну втрачених оригіналів виконавчих листів № 2/759/2354/13, виданих Святошинським районним судом міста Києва від 29 листопада 2013 року про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу за кредитним договором № 0 від 18 червня 2008 року в сумі 1 266 578,70 грн та судового збору - 3 441 грн, а всього - 1 270 019,70 грн на кожного із боржників, а саме, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - АТ «Альфа-Банк».

Постановлено видати дублікати виконавчих листів № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року, видані Святошинським районним судом міста Києва, на заміну втрачених оригіналів виконавчих листів № 2/759/2354/13 від 29 листопада 2013 року, видані Святошинським районним судом міста Києва у справі № 759/1794/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява АТ «Альфа-Банк» належним чином обґрунтована, підтверджена належним та достатніми доказами. Підстави для відмови у задоволенні заяви не були встановлені судом.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Заяву АТ «Альфа-Банк» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження за виконавчими листами (дублікатами) № 759/1794/13-ц, виданими 05 жовтня 2018 року Святошинським районним судом міста Києва на заміну втрачених оригіналів виконавчих листів № 2/759/2354/13, виданих Святошинським районним судом міста Києва 29 листопада 2013 року про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №0 від 18 червня 2008 року в сумі 1 266 578,70 грн та судового збору - 3 441 грн, а всього -1 270 019,70 грн на кожного із боржників, а саме, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - АТ «Альфа Банк».

Постановлено видати дублікати виконавчих листів № 759/1794/13-ц, виданих Святошинським районним судом міста Києва 05 жовтня 2018 року, на заміну втрачених оригіналів виконавчих листів № 2/759/2354/13, виданих Святошинським районним судом міста Києва 29 листопада 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 18 червня 2008 року в сумі 1 266 578,70 грн та судового збору - 3 441 грн, а всього - 1 270 019,70 грн на кожного із боржників.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заінтересовані особи (боржники) не були повідомлені належним чином про розгляд справи у суді першої інстанції, що має наслідком обов`язкове скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. Разом із цим, по суті вимоги заяви АТ «Альфа-Банк» належним чином обґрунтовані, доведені достатніми доказами. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 липня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надіслали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року.

У касаційній скарзі заявники просять суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року в частині задоволення заяви АТ «Альфа-Банк» про видачу дублікатів виконавчих документів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 22 серпня 2022 року відкрив касаційне провадження та витребував справу з суду першої інстанції.

Справа надійшла до Верховного Суду 06 жовтня 2022 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно та необґрунтовано задовольнив заяву стягувача про видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 759/1794/13-ц, оскільки належних та достатніх доказів втрати заявником виконавчих документів до суду надано не було. Апеляційний суд не звернув уваги на докази, якими заявник обґрунтовує втрату виконавчих документів, оскільки єдиною підставою для видачі судом дублікатів виконавчих листів є їх втрата. У заяві АТ «Альфа Банк» належним чином не обґрунтувало обставини втрати виконавчих документів, натомість заявник послався лише на внутрішньобанківську перевірку матеріалів кредитної справи та звільнення працівників, що на думку заявника касаційної скарги, не є належним доказом втрати виконавчих документів.

Позиції інших учасників

Відзив на касаційну скаргу у визначений судом строк до суду не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У частині другій статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги в частині оскарження постанови Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року щодо вирішення заяви АТ «Альфа-Банк» про видачу дублікатів виконавчих документів (листів), Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 вказано, що виконання рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За частиною першою статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підпунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили (постанова Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що на підтвердження втрати дублікатів виконавчих листів № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року, АТ «Альфа-Банк» вказало, що 10 травня 2021 року в ході проведеної внутрішньобанківської перевірки матеріалів кредитної справи позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 18 червня 2008 року та поручителя ОСОБА_2 , внаслідок систематичного невиконання позичальником умов кредитного договору та звільнення відповідальних юрисконсультів відділу після судового супроводження управління супроводження примусового стягнення Департаменту стягнення кредитів, які займалися супроводженням виконавчих документів на стадії виконавчого провадження, встановлено, що виконавчі листи (дублікати) № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року втрачені у зв`язку з недбалістю юрисконсультів відділу після судового супроводження. Дані обставини доведені наданою заявником копією акту про втрату вказаних виконавчих документів № 1115 від 10 травня 2021 року.

АТ «Альфа-Банк» також вказав, що відібрати пояснення та вжити відповідних заходів реагування до відповідальних юрисконсультів відділу після судового супроводження управління супроводження примусового стягнення Департаменту стягнення кредитів АТ «Альфа-Банк» щодо втрати виконавчих листів (дублікатів) № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року та заміни в них сторони виконавчого провадження, не вбачалося можливим, оскільки відповідні особи звільнені із займаних посад на підставі наказів про звільнення № 2803-К від 20 березня 2020 року та № 1215-К від 04 лютого 2021 року.

Належних та достатніх доказів на спростування цих обставин заінтересовані особи (боржники) не надали. Крім того, боржники не надали доказів того, що ними було виконано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2013 року, на виконання якого видано втрачені виконавчі листи, відповідні виконавчі документи визнані такими, що не підлягають виконанню.

Ураховуючи встановлені належними чином обставини у цій справі, а саме, що дублікати виконавчих листів № 759/1794/13-ц від 05 жовтня 2018 року втрачені, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що заява АТ «Альфа-Банк» в частині видачі дублікатів виконавчих листів підлягає задоволенню.

Апеляційний суд правильно зазначив, що безпідставна відмова у видачі дублікатів виконавчих листів матиме наслідком порушення принципу обов`язковості виконання судових рішень, що є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наведені заявником підстави для видачі дублікатів втрачених виконавчих документів є переконливими, а відтак суд обґрунтовано задовольнив заяву АТ «Альфа-Банк» у цій частині.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків апеляційного суду та за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ідентичні доводам їх апеляційної скарги, яким суд апеляційної інстанції надав належну оцінку і його висновки є достатньо аргументованими. У зв`язку із цим Верховний Суд вважає, що відсутні підстави повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Із змісту касаційної скарги, вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності постанови Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року.

Верховним Судом не встановлено порушення апеляційним судом норм процесуального права, які є підставою для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд вважає, що апеляційним судом правильно застосовано норми процесуального права та ухвалено законні і обґрунтовані судові рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Апеляційним судом в частині вирішення заяви АТ «Альфа-Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів повно встановлено відповідні обставини справи на підставі належної оцінки наявних у справі доказів, визначено норми права, які підлягали застосуванню.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення у відповідній частині - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року в частині вирішення заяви акціонерного товариства «Альфа-Банк» про видачу дублікатів виконавчих документів залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук