Справа № 466/4201/20 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/2494/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м.Львів

Справа № 466/4201/20

Провадження № 22ц/811/2494/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 2 червня 2021року у складі судді Донченка Ю.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та усунення перешкод у користуванні допоміжними приміщеннями, -

встановив:

12 червня 2020 року ОСОБА_2 звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в будинку АДРЕСА_1 проживає він (позивач) та відповідач. Вказаний будинок складається з двох квартир, квартира АДРЕСА_2 належить йому ( ОСОБА_2 ) на праві приватної власності і розташована на першому поверсі будинку, а квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4 і розташована в мезоніні цього будинку. Зазначає, що квартира АДРЕСА_4 складається з трьох житлових кімнат площею 12,5, 12 та 16 кв.м, кухні площею 15,20 кв.м та веранди площею 6,6 кв. м. Загальна площа квартири становить 62,3 кв.м. Матеріал зовнішніх стін - цегла, матеріал перекриття - дерево. У свідоцтві про право власності на житло зазначено, що йому ( ОСОБА_2 ) також належить комора в підвалі площею 2 кв. м., яка в технічному паспорті не відображена та не включена в загальну площу квартири. Квартира ОСОБА_4 №2 має загальну площу 44,9 кв. м та складається з: кухні площею 9,5 кв. м, кладової площею 0,5 кв. м, трьох житлових кімнат площею відповідно 12,9, 10,9 та 11,1 кв. м. Окрім того, за квартирою АДРЕСА_3 закріплено комору в підвалі площею 5,8 кв.м, яка не ввійшла в загальну площу квартири під час її приватизації. Вказує, що актом комісії Брюховицької селищної ради від 2 травня 2019 року серед іншого також встановлено, що підвал, який розміщений під сходами на другий поверх будинку до квартири АДРЕСА_3 використовується виключно ОСОБА_4 . Комісія виявила, що над підвалом влаштовується санвузол (виведена каналізаційна труба діаметром 100 мм до каналізаційного колодязя). На влаштування сантехнічних вигод та вигрібної ями ОСОБА_4 . Брюховицька селищна рада дозволу не надавала. В акті комісії Брюховицької селищної ради також зазначено, що ОСОБА_4 заперечує право позивача на спірне підвальне приміщення мотивуючи це рішенням виконкому Брюховицької селищної ради №30 від 18 лютого 1994 року «Про розмежування квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_5 за фактичним користуванням та володінням». Про існування цього рішення йому (позивачеві) не було відомо. В серпні 2019 року він (позивач) звернувся із заявою в архівний відділ Львівської міської ради. 9 вересня 2019 року ним отримано копію такого рішення. Згідно із цим рішенням проведено реальний розподіл в будинку АДРЕСА_6 , що приватизована ОСОБА_6 (батьком позивача) загальною площею 62,3 кв. м з включенням в неї наступних приміщень згідно поверхового плану: 1-1 кухня, 1-2 кімната, 1-3 кімната, 1-4 кімната, 1-5 веранда, та підвал під верандою; до квартири АДРЕСА_3 включено: приміщеннч 2-1 (кухня), 2-2 кладова, 2-3 кімната, 2-4 кімната, 2-5 кімната, 2-6 сходова клітка, 2-7 підвал. Пунктом 2 вказаного рішення вирішено зареєструвати як майно комунальної власності у виконкомі Брюховицької селищної ради квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 45,5 кв.м з включенням в нею приміщень згідно з п. 1 цього рішення. Вважає, що включення єдиного підвалу, що знаходиться в будинку, де проживають сторони, та сходової клітки в площу квартири АДРЕСА_3 порушує його (позивача) законні права та інтереси. З акту комісії Брюховицької селищної ради від 20 травня 2020 року №584 вбачається, що комісією з виходом на місце проведено обстеження веранди в будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 . При обстеженні виявлено наявність приямку висотою 60 см. Під дерев`яною верандою площею 6,6 кв.м, яка без фундаменту, низ приямку засипано ґрунтом. Підвалу під верандою не виявлено. Єдиним підвалом в будинку сторін є приміщення, передане згідно оскаржуваного рішення ОСОБА_4 . Вказує, що його ( ОСОБА_2 ) квартира приватизована згідно розпорядження Брюховицької селищної ради № 85 від 23 грудня 1993 року. З моменту приватизації квартири він (позивач) набув право власності на всі допоміжні приміщення в будинку, включаючи спірні сходову клітку та підвал, а тому їхнє закріплення за квартирою АДРЕСА_3 є незаконним та порушує його право власності. Посилається на те, що позивач позбавлений доступу до коридору, в якому знаходиться сходова клітка та вихід з будинку. Також немає доступу до єдиного в будинку підвалу площею 12 кв.м, позначеного на поверховому плані цифрою - І, оскільки ОСОБА_4 заблокувала двері між кімнатою його квартири, позначеною на поверховому плані цифрами - 1-2, та спірною сходовою кліткою, не допускає його до підвалу, чим чинить йому як співвласнику даних допоміжних приміщень, перешкоди у користуванні ними, а тому такі порушення слід усунути, зобов`язавши відповідача не чинити йому в майбутньому перешкод у користуванні ними. Зазначає, що відповідачем без жодного дозволу та погодження влаштовано ванну та умивальник на площі кухні, позначеної на поверховому плані цифрами 2-1. З акту загального огляду житлового будинку АДРЕСА_2 (тепер - 3) від 6 травня 1982 року вбачається, що будинок збудований у 1927 році, має дерев`яне міжповерхове перекриття. Стіни та перегородки в будинку також виконані з дерева. Тому влаштування сантехнічних приладів в такому випадку повинно проводитись із дотриманням санітарно- технічних та будівельних норм та правил, оскільки неправильне облаштування та подальша експлуатація таких приладів загрожує не лише залиттям, а й знищенням дерев`яного перекриття будинку. Вважає незаконним також прокладення трубопроводів до квартири АДРЕСА_3 , яка розташована в мезоніні будинку, оскільки такі комунікації прокладені самовільно, кріпляться безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які огороджують житлові кімнати. Зазначає, що жодного дозволу чи погодження на встановлення на площі кухні, яка частково розташована над його (позивача) спальнею, ванни та туалету ОСОБА_4 не отримувала, такі сантехнічні прилади в її кухні встановлено самовільно. Просить позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 2 червня 2021 рокупозов задоволено. Визнано незаконними та скасовано пункти 1 і 2 рішення №30 від 18 лютого 1994 року «Про розмежування квартири АДРЕСА_2 і АДРЕСА_5 » за фактичним користуванням і володінням. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні допоміжними приміщеннями будинку АДРЕСА_7 , а саме: приміщення коридору (сходової клітки) площею 6,7 кв.м, позначеному на поверховому плані цифрою 1, та приміщеннями підвалу площею 12 кв.м, позначеному на поверховому плані цифрою 1. Зобов`язано ОСОБА_4 демонтувати ванну та умивальник у приміщенні кухні, позначеної на поверховому плані цифрами 2-1, туалет, облаштований на площі коридору, площею 6,7 кв.м, позначений на поверхневому плані цифрою 1, привівши приміщення коридору до попереднього стану, а також самовільно прокладену каналізаційну систему з квартири АДРЕСА_8 . Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що сім`я позивача з 1964 року проживає у вказаному будинку, а її (відповідача) сім`я - з 1958 року. Кімнати у її ( ОСОБА_4 ) квартирі розташовані на другому поверсі (мезоніні) будинку і вихід до них здійснюється через сходову клітку (коридор), яка фактично належить до її квартири. Зазначає, що іншого способу потрапити до її кімнат не існує. Квартира позивача обладнана окремим входом. Брюховицькою селищною радою народних депутатів прийнято рішення № 30 від 18 лютого 1994 року «Про розмежування квартир АДРЕСА_2 і АДРЕСА_5 за фактичним користуванням та володінням». Згідно цього рішення, з метою ізоляції квартир одна від одної та недопущення спільної приватної власності та комунальної власності на сходову клітку, вирішено провести реальний поділ будинку на квартиру АДРЕСА_2 , що приватизована ОСОБА_8 , загальною площею 62,3 кв.м з включенням до неї наступних приміщень згідно поверхового плану: 1-1 - кухня, 1-2 - кімната, 1-3 - кімната, 1-4 - кімната, 1 - 5 - веранда та підвал під верандою і на квартиру АДРЕСА_3 з включенням в неї наступних приміщень: 2-1 - кухня, 2-2 - кладовка, 2-3 - кімната, 2-4 - кімната, 2-5 - кімната, 2-6 - сходова клітка, 2-7 - підвал. Відповідно до вказаного рішення шляхом реального розподілу будинку спірна сходова клітка та підвал включені до її квартири, натомість у позивача наявний власний підвал, розташований під верандою, та ще один підвал, розташований у сараї біля будинку. Таке розташування приміщень вчинено по фактичному користуванню і для забезпечення ізоляції квартир одна від одної. Посилається на те, що після вселення позивача та його сім`ї до будинку у 1964 році, був закритий проріз між кімнатою в квартирі позивача та сходовою кліткою шляхом встановлення шафи для взуття. Стверджує, що позивачу було відомо про те, що спірна сходова клітка та підвал ще з 1964 року належать до її ( ОСОБА_4 ) квартири і перебувають у її, а не спільному користуванні. Вважає, що вона (відповідач), як власник квартири, має право здійснювати ремонт і зміни у своїй квартирі, які жодним чином не порушують права позивача. Судом першої інстанції невірно застосовано норми законодавства щодо застосування наслідків пропуску позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_7 складається з двох квартир.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 і розташована на першому поверсі будинку. Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4 і розташована в мезоніні цього будинку.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Брюховицькою селищною Радою народних депутатів 23 грудня 1993 року, квартира АДРЕСА_9 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .

Згідно технічного паспорта на цю квартиру, виданого Львівським БТІ 29 грудня 1993 року, квартира складається з трьох житлових кімнат площею 12,50 кв.м; 12 кв.м та 16т кв.м; кухні площею 15,20 кв.м та веранди площею 6,60 кв.м, матеріал зовнішніх стін - цегла, матеріал перекриття - дерево.

В технічному паспорті комора в підвалі площею 2 кв.м не відображена та не включена в загальну площу квартири.

З довідки №699 від 9 липня 2018 року, виданої виконкомом Брюховицької селищної Ради народних депутатів, вбачається, що у відповідності до ухвали 12 сесії Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 11 грудня 1992 року «Про зміну назв вулиць у смт. Брюховичі» та рішення виконкому №51 від 13 лютого 1997 року «Про впорядкування нумерації будинків та вулиць будинку АДРЕСА_2 присвоєно АДРЕСА_7 ».

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна) від 18 вересня 2013 року, ОСОБА_10 належить на праві власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_8 загальною площею 44,9 кв.м , житлова площа - 34,9 кв.м, яка та складається з трьох кімнат та кухні, комора в підвалі площею 5,8 кв.м.

Актом комісії Брюховицької селищної ради від 2 травня 2019 року встановлено, що підвал, який розміщений під сходами на другий поверх будинку до квартири АДРЕСА_3 , використовується ОСОБА_4 . Комісія виявила, що над підвалом влаштовується санвузол (виведена каналізаційна труба діаметром 100 мм до каналізаційного колодязя). На влаштування сантехнічних вигод та вигрібної ями ОСОБА_4 . Брюховицька селищна рада дозволу не надавала (п. 1.3. акта).

В цьому акті зазначено, що ОСОБА_4 заперечує право ОСОБА_2 на спірне підвальне приміщення мотивуючи це рішенням Виконкому Брюховицької селищної ради №30 від 18 лютого 1994 року «Про розмежування квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_5 за фактичним користуванням та володінням».

Згідно відповіді начальника Архівного відділу Львівської міської ради від 9 вересня 2019 року №110003-967, до якої долучена копія рішення Виконкому Брюховицької селищної ради №30, вбачається, що проведено реальний розподіл в будинку АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , яка приватизована ОСОБА_6 (батьком позивача), загальною площею 62,3 кв.м з включенням в неї наступних приміщень згідно поверхового плану: 1-1 кухня, 1-2 кімната, 1-3 кімната, 1-4 кімната, 1-5 веранда, та підвал під верандою, і на квартиру АДРЕСА_3 з включенням в неї наступних приміщень: 2- 1 кухня, 2-2 кладова, 2-3 кімната, 2-4 кімната, 2-5 кімната, 2-6 сходова клітка, 2-7 підвал.

Пуктом 2 цього рішення вирішено зареєструвати як майно комунальної власності у Виконкомі Брюховицької селищної ради квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 45,5 кв.м з включенням в нею приміщень згідно з п. 1 цього рішення.

Комісією Брюховицької селищної ради з виходом на місце проведено обстеження веранди у кватрирі ОСОБА_2 . При обстеженні виявлено наявність приямку висотою 60 см. Під дерев`яною верандою площею 6,6 кв.м без фундаменту, низ приямку засипано ґрунтом. Підвалу під верандою, не виявлено.

Встановлено, що єдиним підвалом в будинку, де проживають сторони, є приміщення, передане згідно оскаржуваного рішення ОСОБА_4 .

Належна ОСОБА_2 на праві приватної власності квартира приватизована згідно розпорядження Брюховицької селищної ради № 85 від 23 грудня 1993 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 23 грудня 1993 року приватизація відбулася згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»

Відповідно до ч. 2 ст. 10 цього Закону (в чинній на час приватизації редакції) власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно із п. п. 1.1. 1.2. рішення Конституційного суду України від 2 березня 2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п. 1.1.). Власники неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Судом встановлено, що після приватизації квартири АДРЕСА_10 позивач набув право власності на всі допоміжні приміщення в будинку включно із спірною сходовою кліткою та підвалом, а тому їх закріплення за квартирою АДРЕСА_3 є незаконним та порушує право власності ОСОБА_11 .

На підставі цього суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про незаконність рішення Брюховицької селищної ради №30 від 18 лютого 1994 року «Про розмежування квартир АДРЕСА_11 » у частині закріплення спірного підвалу та сходової клітки за квартирою АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч.1, ч. 2 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст.391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Є встановленим, що ОСОБА_4 заблокувала двері між кімнатою квартири позивача, позначеною на поверховому плані цифрами 1-2, та спірною сходовою кліткою, не допускає позивача до спірного підвалу, чим чинить йому, як співвласнику допоміжних приміщень будинку, перешкоди у користуванні ними.

Позивач позбавлений доступу до коридору, в якому знаходиться сходова клітка, та вихід з будинку, а також доступу до єдиного в будинку підвалу загальною площею 12 кв.м, позначеного на поверховому плані цифрою 1.

Відповідач без жодного дозволу та погодження влаштувала ванну, умивальник на площі кухні, позначеної на поверховому плані цифрами 2-1, та гна площі коридору облаштувала туалет.

З акту загального огляду житлового будинку АДРЕСА_10 від 6 травня 1982 року вбачається, що будинок збудовано у 1927 році, він має дерев`яне міжповерхове перекриття. Стіни та перегородки в будинку виконані з дерева, і тому влаштування сантехнічних приладів в такому випадку повинно відбуватись з дотриманням санітарно-технічних та будівельних норм та правил. Неправильне облаштування та подальша експлуатація таких приладів загрожує знищенням дерев`яного перекриття будинку. Незаконним є також прокладення трубопроводів до квартири АДРЕСА_3 , яка розташована в мезоніні будинку, оскільки такі комунікації прокладені самовільно та кріпляться безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які огороджують житлові кімнати.

Судом встановлено, що жодного дозволу чи погодження на улаштування на площі кухні, яка частково розташована над спальнею позивача, ванни та туалету ОСОБА_4 не отримувала. Сантехнічні прилади в її кухні встановлено самовільно.

Згідно із п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Відповідно до п. 2.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» не допускається розміщення вбиральні та ванної (або душової) над житловими кімнатами і кухнями. Ці приміщення допускається розміщувати над кухнею квартир, розташованих у двох рівнях. Не допускається кріплення приладів і трубопроводів безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які огороджують житлові кімнати.

Згідно із п. 1.4.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

ОСОБА_4 не є одноособовим власником спірних допоміжних приміщень, оскільки такі приміщення не увійшли в площу приватизованої нею квартири.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись: ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 2 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 21 червня 2022 року.

Головуючий______________________Т.І.Приколота

Судді:___________Ю.Р.Мікуш ______________Р.В.Савуляк