ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1803/09 Номер провадження 22-ц/814/1028/22Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.,

при секретарях Ряднині І.В., Філоненко О.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 , його представника - адвоката Литвишко І.В. та представника заінтересованої особи Кредитної спілки Лубно» - Старосвіт В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2022 року, постановлену у складі головуючого судді Алтухової О.С., дата складання повного тексту ухвали 18 лютого 2022 року, за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст заяви

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив поновити строк пред`явлення виконавчого листа №2-1803/09 від 09 листопада 2009 року про стягнення з Кредитної спілки «Лубно» на користь ОСОБА_1 за Договором внеску (вкладу) на депозитний рахунок №П2309Г від 23 вересня 2008 року 116575,34 грн. та 1736,44 грн. судових витрат, а також встановити достатній термін для можливості пред`явити виконавчий лист до примусового виконання.

Заява мотивована тим, що після повернення органом державної виконавчої служби вказаного виконавчого листа у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, йому під час ознайомлення з частиною матеріалів кримінальної справи щодо обвинувачення посадових осіб Кредитної спілки «Лубно» стало відомо про наявність у власності боржника декількох об`єктів нерухомого майна, на яке слідчими органами накладено арешт.

07 лютого 2022 року ОСОБА_1 подані доповнення до заяви, в яких останній просив суд видати дублікат виконавчого листа №2-1803/09 від 09 листопада 2009 року про стягнення з Кредитної спілки «Лубно» на користь ОСОБА_1 за Договором внеску (вкладу) на депозитний рахунок №П2309Г від 23 вересня 2008 року 116575,34 грн. та 1736,44 грн. судових витрат, у зв`язку з втратою його оригіналу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2022 року в задоволенні заяви Бережного про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не надано належних і достатніх доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа та поважності пропуску строку його пред`явлення до виконання.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по справі №2-1803/09 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Лубно» про стягнення коштів.

У своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи, зокрема зазначає, що місцевий суд не врахував факт визнання відповідачем його заяви, а також те, що про наявність майна, за рахунок якого може бути погашена заборгованість Кредитної спілки «Лубно», він дізнався лише в грудні 2021 року, оскільки в жодне судове засідання по кримінальній справі його, як потерпілого, не викликали.

Позиція інших учасників справи

20 квітня 2022 року від заінтересованої особи Кредитної спілки «Лубно» до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому остання просить скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши апелянта ОСОБА_1 , його представника - адвоката Литвишко І.В. та представника заінтересованої особи Кредитної спілки «Лубно» - Старосвіт В.Ф., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 листопада 2009 року по цивільній справі №2-1806/09 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з Кредитної спілки «Лубно» за Договором внеску (вкладу) на депозитний рахунок №П2309Г від 23 вересня 2008 року 116575,34 грн. та 1736,44 грн. судових витрат (а.с.15).

На підставі вказаного судового рішення Лубенським міськрайонним судом заявнику було видано виконавчий лист №2-1803/09 від 09 листопада 2009 року (а.с.3-4), який останній подав до Відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, внаслідок чого 04 грудня 2009 року державним виконавцем Плескуном Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №16777056 (а.с.5-6).

Листом Відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції від 30 грудня 2012 року за вих. №18854 ОСОБА_1 було повернуто вказаний виконавчий лист разом з постановою державного виконавця від 29 грудня 2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.7-9).

Як зазначає заявник, у грудні 2021 року йому стало відомо, що постановою начальника відділу Прокуратури Полтавської області Ральського А.А. від 04 листопада 2011 року було накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва адміністративно-торгівельного центру, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Також, ОСОБА_1 дізнався про наявність іншого майна, належного на праві власності Кредитній спілці « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22-28).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних і достатніх доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа та поважності пропуску строку його пред`явлення до виконання.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду правильним, з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який діяв на час перебування спірного виконавчого листа на виконанні (далі - Закон), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляло його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Положеннями частини 3 статті 23 Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Положеннями статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно пункту 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), у разі якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Отже, дублікат виконавчого листа може бути видано, зокрема у тому випадку, якщо суд поновив строк пред`явлення його до виконання або такий строк не пропущено на момент подання заяви про видачу дубліката виконавчого документа. В іншому випадку настають наслідки, які зумовлюють відмову у видачі дубліката виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2012 року було вчинено виконавчу дію щодо повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) та встановлено строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа до 29 грудня 2013 року.

У свою чергу, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката у грудні 2021 року, тобто за спливом восьми років після повернення виконавчого листа, що свідчить про його незацікавленість протягом тривалого періоду часу у виконанні судового рішення та не здійснення жодного контролю за виконавчими діями.

Щодо поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, то колегія суддів звертає увагу, що одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку.

На думку колегії суддів, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Разом з тим, заявником не наведено наявності об`єктивних та обґрунтованих підстав, які б протягом восьми років із часу повернення виконавчого документа стягувачеві перешкоджали повторному пред`явленню виконавчого листа до виконання.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності поважних причин для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та, відповідно, видачі дубліката виконавчого листа.

Натомість, твердження апелянта щодо беззаперечного обов`язку суду ухвалювати рішення про задоволення заяви у разі її визнання відповідачем колегія суддів відхиляє за безпідставністю.

Так, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У даному випадку, з урахуванням раніше викладених обставин, законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки останнім не було надано належних і достатніх доказів, які б підтверджували втрату оригіналу виконавчого листа та поважність пропуску строку пред`явлення його до виконання.

Більше того, заяву Кредитної спілки «Лубно» про визнання заяви ОСОБА_2 від 17 лютого 2022 року, надану до місцевого суду, підписано головою правління Сазоновою Л.М. (а.с.34), а відзив на апеляційну скаргу від 17 квітня 2022 року з аналогічним клопотанням підписано головою правління ОСОБА_3 , хоча, згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 30 грудня 2011 року керівником Кредитної спілки «Лубно» є Атаманчук Г.М. (а.с.18).

Також твердження скаржника про те, що факт неповідомлення його про судові засідання у кримінальній справі, в рамках розслідування якої встановлено наявність майна, за рахунок якого може бути погашена заборгованість, є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів визнає неспроможним, оскільки ОСОБА_1 зі свого боку зобов`язаний був своєчасно проявляти зацікавленість ходом розслідування кримінальної справи, по якій він є потерпілим.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а апелянт є звільненим від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2022 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді: П.С. Абрамов

Т.В. Одринська