Провадження № 2/359/1180/2022
УХВАЛА

03 червня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Івковій Д.Л.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області, про встановлення порядку виховання та спілкування дитини з батьком, -

встановив:

29.11.2021 ОСОБА_3 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку виховання і спілкування дитини з батьком (а. с. 2-5).

Ухвалою від 17.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження ( а. с. 23-24).

У судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи відповідачу ОСОБА_4 , на розгляд якої поставити питання : Чи страждає ОСОБА_4 на психічний розлад та на який саме, який впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 69-71).

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи загального захворювання і перебуває на обліку у Пенсійному фонді України. Позивач вважає, що ОСОБА_4 страждає на психічне захворювання. Вважає, що при розгляді справи про визначення порядку участі відповідача у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини сина ОСОБА_5 необхідно діяти в інтересах дитини та враховувати всі можливі наслідки, що можуть виникати в результаті спільного перебування дитини з батьком та цим самим нанести шкоду здоров`ю малолітньої дитини. Вказує, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти заявленого клопотання та просила відмовити, посилаючись на те, що жодних підстав для призначення відповідачу судово-психіатричної експертизи не має. Твердження позивача щодо відповідач страждає на психіатричне захворювання нічим не підтверджені. Натомість відповідач має сертифікати про проходження огляду у лікаря нарколога та лікаря психіатра.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши клопотання та викладені обставини, матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

В силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5 та 6 даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подаючи клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, доказів того, що ОСОБА_4 страждає на будь-які психічні захворювання, у зв`язку з чим, необхідно встановити його психічний стан, стороною позивача суду надано не було, не міститься таких даних і в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що в силу вимог ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з вересня 2015 року, та, як зазначає позивач, життя з відповідачем не склалося, їх стосунки з відповідачем розладилися, вони втратили спільну мову, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки і вони стали проживати окрему, дитина залишилася проживати з матір`ю.

Тобто,фактичних обставин, які б давали позивачу підстави поставити під сумнів психічний стан відповідача, позивач не наводить.

Наявність конфліктної ситуації, яка виникла між сторонами щодо виховання та спілкування дитини з батьком, а також встановлення відповідачу інвалідності 3-ї групи загального захворювання не свідчить про наявність в останнього психічних захворювань.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Висновок експерта, як доказ у цивільній справі, має також розглядатися судом з точки зору його належності і допустимості.

В цьому зв`язку слід зазначити, що за змістом ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Наведені вимоги цивільного процесуального законодавства свідчать про те, що своє клопотання позивач мала обґрунтувати з точку зору належності такого доказу, оскільки наявність психічного захворювання у відповідача не була зазначена як підстава для заявлених позовних вимог. Та, якщо би позивач за змістом позовної заяви зазначила фактичні обставини, які б свідчили про наявність підстав сумніватися у психічному стані відповідача, таке клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи мало б бути подано одночасно із позовною заявою.

Натомість суд вбачає, що підставою для заявлення такого клопотання був той факт, що повністю визнано представником позивача в підготовчому засіданні, що в іншій цивільній справі, яка розглядається в Бориспільському міцськрайонному суді (головуючий суддя Журавський В.В.) щодо спору між тими самими сторонами про визначення місця проживання дитини, було задоволено клопотання сторони відповідача ОСОБА_4 та призначено судово-психіатричну експертизу ОСОБА_3 .

Виходячи з вищевикладеного, клопотання про призначення психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 76-78, 81,84, 103-104,106 353 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника позивача адвоката Калашнюка Сергія Андрійовича про призначення судово-психіатричної експертизи відповідачу ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Муранова-Лесів