Справа № 286/1211/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в м. Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Норинського ліцею Овруцької міської ради про видачу оригіналу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та стягнення коштів невиплачених при звільненні , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 звернувся з позовом до відповідача Норинського ліцею Овруцької міської ради, що знаходиться в с. Норинськ по вул. Шкільна, 3 Овруцького району Житомирської області, який уточнив та просить зобов`язати відповідача видати йому оригінал трудової книжки, стягнути середній заробіток з 23.08.2021 року в сумі 204243, 08 грн. по день фактичного розрахунку за час вимушеного прогулу за невидачу трудової книжки при звільненні та невиплачену суму 27136,20 грн.; судові витрати в сумі 1984,80 грн. покласти на відповідача.

Мотивуючи тим, що з 01.09.1970 року він працював у Норинському закладі загальної середньої освіти вчителем фізкультури. Наказом від 20.08.2021 року №50-к його звільнено з посади за п. 2 ст. 36 КЗпП України із закінченням строкового трудового договору. Під час звільнення 20.08.2021 року директор навчального закладу ОСОБА_2 не видала йому оригінал трудової книжки, а пропонувала її дублікат, який виготовила з порушенням законодавства. По сьогоднішній день він чекає, що йому буде вручено трудову книжку. Днем звільнення в такій ситуації буде день видачі трудової книжки. При затримці видачі трудової книжки з вини власника працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, який за його підрахунком складає 204243,08 грн.. Крім того, в день звільнення він не отримав роздруківки заробітної плати, йому не виплачена належна сума 27136,20 грн.. Неправомірними рішеннями і діями відповідача порушено його законні права як громадянина України, його позбавлено права на працю, права на отримання перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру згідно ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений строк не надав, але директор Норинського ліцею Овруцької міської ради Сергій Павлущенко надав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що 24.01.22022 року Овруцьким районним судом було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Норинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Овруцької міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким встановлено факт відсутності будь-яких порушень при звільненні Позивача, зокрема, і законність дотримання процедури видачі трудової книжки. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2018 року у справі №753/11000/14-ц вказано, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 24.01.2022 року у справі №286/3142/21 за позовом ОСОБА_1 до Норинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Овруцької міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке набрало законної сили встановлено, що ОСОБА_1 було призначено вчителем фізичного виховання в Норинську середню школу з 1 вересня 1970 року. 27.03.2006 року призначено на посаду вчителя фізичної культури НВК «Норинська ЗОШ І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» шляхом переводу, 01.01.2018 року переведений на посаду вчителя фізичної культури Норинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Овруцької міської ради Житомирської області. 01.07.2018 року Норинська ЗОШ І-ІІІ ступенів Овруцької міської ради Житомирської області перейменована у Норинський заклад ЗСО І-ІІІ ступенів Овруцької міської ради Житомирської області.

Відповідно до наказу №50-К від 20.08.2021 року, ОСОБА_1 , 23.08.2021 року звільнено з посади вчителя фізичного виховання Норинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, у зв`язку із закінченням строкового трудового договору від 30.06.2020 року №195 на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Стаття 47 КЗпП України визначає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною п"ятою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктами 4.1 та 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 1994 року № 131 (далі Інструкція) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Таким чином, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки.

Заяви ОСОБА_1 від 26.01.2022 та 28.01.2022 року свідчать, що він звертався до директора Норинського ліцею ОСОБА_2 із проханням видати йому оригінал трудової книжки, перенести дату звільнення та виплатити йому середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки.

Листом №21 від 28.01.2022 року ОСОБА_3 надано відповідь, що 20.08.2021 року (п`ятниця) його було запрошено до Норинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів для отримання необхідних документів при звільненні: дубліката трудової книжки та копію наказу про звільнення. ОСОБА_3 від отримання дублікату трудової книжки відмовився.

08.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся із вимогою до директора Норинського ліцею видати йому трудову книжку із відповідними записами про звільнення, провести виплату згідно ст. ст. 116, 117 КЗпП України та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Листом №83 від 13.06.2022 року в. о. директора Норинського ліцею Овруцької міської ради ОСОБА_4 повідомлено позивача, що директором закладу освіти ОСОБА_2 його було звільнено 23.08.2021 року у зв`язку із закінченням строкового трудового договору від 30.06.2020 №195. На даний час ОСОБА_2 звільнилася з роботи і в ліцеї не працює. ОСОБА_2 було передано лише дублікат трудової книжки та вкладиш. Для отримання даних документів йому необхідно звернутися до Норинського ліцею.

Суд відмічає, що рішенням Овруцького районного суду від 24.01.2022 року у справі №286/3142/22, яке набрало законної сили, будь-яких порушень при звільненні позивача судом не встановлено та визнано правомірними дії відповідача у оформленні дубліката трудової книжки.

Крім того, відповідач неодноразово пропонував позивачу отримати дублікат трудової книжки, проте останній за її отриманням до закладу освіти не з`явився.

Сам по собі факт відмови позивача від отримання дубліката трудової книжки не може свідчити у затримці видачі трудової книжки з вини роботодавця, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з затримкою видачі йому трудової книжки, відсутні.

Доказів того, що позивачу при звільнені не виплачено суму в розмірі 27136,20 грн. матеріали справи не містять, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення його позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання відповідача щодо закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Так, згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили, рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу (ч.2 ст.255 ЦПК України).

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч.1ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування п.3 ч. 1ст. 255 ЦПК України, що викладені в постановах від 10.06.2020 року у справі №366/2099/17, від 27.05.2020 року у справі №761/35475/18, від 13.05.2020 року у справі 65/4455/19, від 08.04.2020 року у справі №910/16868/19, від 27.11.2019 року у справі №303/4229/16-ц, від 27.11.2019 року у справі №235/4711/15-ц, від 22.05.2019 року у справі №640/7778/18, від 19.11.2019 року у справі №640/5563/19, від 09.10.2019 року у справі №285/3912/18, від 19.06.2019 року у справі 59/488/17, закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1ст.255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Рішення Овруцького районного суду від 24.01.2022 року ухвалено у справі №286/3142/21 за позовом ОСОБА_1 до Норинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Овруцької міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У даній же справі позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати видати оригінал трудової книжки, стягнути середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки та коштів невиплачених при звільненні.

Тобто, зазначені позови за об`ємом заявлених вимог не є тотожними.

Відтак, предмет та підстави позову у цивільній справі 286/3142/21 та у справі 286/1211/22 не є однаковими, а тому клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Судові витрати не відшкодовуються, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Норинського ліцею Овруцької міської ради про видачу оригіналу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та стягнення коштів невиплачених при звільненні.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч