Справа № 466/2169/22 Провадження № 2-о/450/73/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Підберізцівська сільська рада Львівського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступу в управління та володіння спадковим майном,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до відповідача про встановлення факту, що ОСОБА_1 постійно проживала на час відкриття спадщини з батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 та встановити факт вступу в управління та володіння спадковим майном.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 05 листопада 2020 року у справі № 755/4041/20.

Так, Верховний Суд у вказаній постанові виклав правову позицію, у якій визначив, що оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідно заявнику для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом - існує спір про право, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.

Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ в п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При цьому, вирішуючи питання про відкриття окремого провадження, суд не встановлює наявності чи відсутності у заявника спадкового права, і не робить з цього приводу жодних висновків. Для підтвердження чи встановлення даного цивільного (спадкового) права заявник має звернутись до суду в порядку цивільного позовного провадження.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Проте із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із заяви заявника ОСОБА_1 вбачається наявність спору про право на спадщину, тому у відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України у відкритті провадження по даній заяві необхідно відмовити та роз`яснити заявнику право на звернення до суду з відповідною позовною заявою в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене, судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., сплачений за подання заяви, слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 2, 186, 260, 261, 315 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя,

п о с т а н о в и в:

у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Підберізцівська сільська рада Львівського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступу в управління та володіння спадковим майном, - відмовити.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду із заявою в порядку позовного провадження.

Повернути ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., сплачений на поточний рахунок № UA 0013955, отримувач ГУК Львів /Шевченківський район /22030101, , згідно квитанції про сплату № 3948-0226-8076-6973 від 11 квітня 2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

СуддяЄ. О. Данилів