№ 207/828/22
№ 2/207/677/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , за участю представників відповідача Кожушко Т.М. , Демінова О.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/828/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 9» Кам`янської міської ради про визнання незаконним наказу в частині формулювання причин розірвання трудового договору та зміни формулювання причин розірвання трудового договору , зобов`язання внесення запису до трудової книжки про причини розірвання трудового договору , стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку , стягнення суми вихідної допомоги ,

В С Т А Н О В И В

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою , у якій просив визнати незаконним наказу № 19-к/тр від 28 січня 2022 року в частині формулювання причин розірвання трудового договору та зміни формулювання причин розірвання трудового договору ; зобов`язати внести запис до трудової книжки про причини розірвання трудового договору з 28 січня 2021 року у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору ; стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 3583 гривні 37 копійок ; стягнути суму вихідної допомоги у сумі 45048 гривень 08 копійок , оскільки згідно наказу № 69к/тр від 26 липня 2021 року його прийнято на роботу на посаду вчителя математики КЗ «СЗШ №9» КМР на умовах строкового трудового договору . У жовтні 2021 року померла його мати , про що повідомив керівництво відповідача , у зв`язку з чим неодноразово писав заяви про надання матеріальної допомоги , але матеріальна допомога не була йому виплачена . У жовтні 2021 року перехворів хворобою на COVID 19 , про що повідомляв керівництво відповідача , матеріальна допомога виплачена не була . У січні 2022 року хворобою на COVID 19 перехворіла його дитина , про що повідомляв керівництво відповідача , матеріальна допомога також виплачена не була . Була виплачена матеріальна допомога у сумі 3000 гривень , яку він отримав лише після звільнення . 24 січня 2022 року звертався до медичної сестри через те , що на четвертому поверсі школи смерділо хімікатами і йому стало погано. 28 січня 2022 року отримав травму , коли підіймався до свого робочого кабінету і на сходах між третім та четвертим поверхами на нього впали будівельні конструкції . 28 січня 2022 року подав заяву на звільнення за власним бажанням , у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю , оскільки встановлена заробітна плата при працевлаштуванні не відповідає вимогам законодавства та дискримінаційно скорочена у порівнянні з іншими працівниками . Має науковий ступінь кандидат технічних наук , тому має право на отримання доплати до заробітної плати у розмірі 15 % від посадового окладу за отриманий науковий ступінь , яка йому не виплачувалася . 31 січня 2022 року йому на електрону адресу надісланий лист , у якому міститься наказ № 29-к/тр про звільнення з посади вчителя математики з 28 січня 2022 року у зв`язку з достроковим розірванням працівником строкового трудового договору . Наказ про звільнення не було видано йому особисто в робочий день 28 січня 2022 року . Просить визнати незаконним наказу № 29-к/тр від 28 січня 2022 року в частині формулювання причин звільнення та зобов`язати відповідача змінити формулювання звільнення згідно його заяви , оскільки роботодавець не може сам самовільно змінювати причину звільнення . При нарахуванні виплат по тимчасовій непрацездатності за жовтень 2021 року головним бухгалтером було зроблено несвоєчасні розрахунки виплат . Подання про оплату лікарняного за жовтень 2021 року було направлено у кінці листопаду 2021 року , за грудень 2021 року у кінці січня 2022 року , тобто із значними запізненнями . Остаточний розрахунок з ним було здійснено лише 8 лютого 2022 року , трудову книжку вручили йому тільки 10 лютого 2022 року . З дня звільнення з посади 28 січня 2022 року до здійснення остаточного розрахунку 8 лютого 2022 року минуло сім робочих днів .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав і пояснив , що з 26 липня 2021 року працював у КЗ «СЗШ №9» на посаді вчителя математики на умовах стокового трудового договору до 31 травня 2022 року . 28 січня 2022 року звільнений з займаної посади , але не зовсім за його заявою про звільнення . Подав заяву про те , що є порушення трудового договору та умови трудового законодавства , тому виходячи саме з тих підстав просив його звільнити за ч. 3 ст. 38 та ч. 1 ст. 39 Кодексу законів про працю України . Його було звільнено з інших підстав , а саме за ч. 1 ст. 38 , ч. 1 ст. 39 Кодексу законів про працю України , у зв`язку з достроковим припинення трудового договору . Вважає , що це незаконно тому , що власник не має права в односторонньому порядку змінювати формулювання причин звільнення . В наказі про звільнення написано , що підстав на звільнення за ч. 3 ст. 38 та ч. 1 ст. 39 Кодексу законів про працю України немає . Відповідач змінив підстави на більше вигідні для себе . Відповідач не мав права міняти формулювання підстав звільнення . Відповідач зі своєї ініціативи змінив формулювання в наказі . У даному випадку відбулося порушення його прав . З початку його роботи у школі виникли не дуже добрі відносини з керівництвом , оскільки є принциповою людина , яка захищає свої права і відстоює свої інтереси , у зв`язку з чим у нього виникли неприязні відносини . В деяких класах був уже сьомим викладачем математики . Роботодавець усяким чином намагався заставити написати його заяву про звільнення , але він на це не погоджувався . Щодо стягнення середнього заробітку у сумі 3583 гривні 37 копійок , бо саме його звільнення сталося на кілька днів пізніше , а ніж написана ним заява на звільнення . Трудову книжку та наказ на звільнення не видали 28 січня 2022 року . Пропонував керівництву закладу видати йому наказ на звільнення або відмову у видачі наказу на звільнення , але нічого не отримав , і тільки через декілька днів йому видали наказ на звільнення . Щодо суми стягнення вихідної допомоги у сумі 45048 гривень 08 копійок , то на сайті Департаменту Держпраці він знайшов трудовий договір , у якому написано про розмір вихідної допомоги працівнику у розмірі чотирьох місяців середньомісячної заробітної плати, тому вирішив стягнути саме 45048 гривень 08 копійок , ця сума чотирьох розмірів середньомісячної заробітної плати . Матеріальна допомога йому не виплачувалася взагалі . Йому відомо , що КЗ «СЗШ №9» фінансується за рахунок Держави з місцевого бюджету . Дозвіл на проведення відео або аудіо запису не отримував , але керівництво закладу не заперечувало проти того , що він здійснював відео та аудіо запис. 28 січня 2022 року йому було погано на робочому місці , у результаті чого о 15.50 годині його швидкою допомогою було госпіталізовано . Вимагав , щоб йому було видано трудову книжку та наказ на звільнення саме 28 січня 2022 року , оскільки робочий день був до 15.45 години , однак цього зроблено не було , тому трудову книжку і наказ не забрав .

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і пояснив , що вимоги позивача ОСОБА_1 з приводу зміни формулювання причин звільнення у наказі є необґрунтованими , з боку відповідача порушень немає , оскільки ті обставини на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві на звільнення на порушення начебто , які були з боку відповідача , які на думку позивача стали підставою звільнення формулювання порушення вимог трудового законодавства не знайшли свого підтвердження . Позивач не мав намірів і бажання працювати у закладі , він сам пояснює , що у нього були якісь неприязні відносини з роботодавцем , тому у відповідності і було прийнято рішення про звільнення з тих підстав , які зазначені у наказі про звільнення , з посиланням на ч. 1 ст. 38 , ч. 1 ст. 39 КЗпП України . У відзиві та наданих документах є докази , що будь-яких порушень трудового законодавства з боку відповідача не було . Тому , якщо суд прийде висновку , що дійсно відповідач не мав права змінювати формулювання підстав звільнення , але цих підстав звільнення не буде підтверджено , а саме не буде підтверджено наявність порушення трудового законодавства , у даному випадку суд повинен відмовити у задоволенні позову у повному обсязі , оскільки у випадку задоволення позову , а саме скасування наказу про звільнення , позивача повинно бути поновлено на роботі , а позивач не вимагав у позові поновити його роботі , то у такому випадку необхідно відмовити у задоволенні позову . Щодо доплат до заробітної плати позивача , то науковий ступінь позивача не відповідає займаній посаді вчителя математики , бо його дисертаційна робота була у сфері енергетики . У даному випадку не було підстав нараховувати ОСОБА_1 зазначені грошові кошти , тобто збільшувати заробітну плату , оскільки зазначений науковий ступінь не відповідає займаній посаді . Щодо надання позивачу матеріальної допомоги на похованні матері , то це не покладено на обов`язок відповідача . Матеріальна допомога на поховання відбувається за рахунок коштів фонду соціального страхування . Щодо надання матеріальної допомоги під час хвороби на COVID 19 , то це також не покладено на обов`язки відповідача , це покладено на профспілкову організацію . Щодо отримання позивачем матеріальної допомоги у сумі 3000 гривень , то керівництво заходу має право в рамках економії коштів виплачувати матеріальну допомогу , але не більше одного окладу , тобто це передбачено не колективним договором , а законодавством . Щодо охорони праці , позивач посилається на ту обставину , що відбувся нещасний випадок на території закладу , оскільки у школі велися ремонтні роботи . Є акт обстеження нещасного випадку , який підтвердив , що даного нещасного випадку не було .Позивача було звільнено 28 січня 2022 року , а розрахунок було проведено 8 лютого 2022 року . КЗ «СЗШ № 9» КМР фінансується з бюджету . Для того , щоб виплатити ці кошти , а саме компенсацію за невикористану відпустку , бухгалтер закладу подає документи до Департаменту освіти , який передає документи до казначейської служби , яка потім при наявності коштів на рахунку проводить розрахунки з позивачем на підставі всіх документів . Звісно , що це все займає не один день . 28 січня 2022 року була п`ятниця , бухгалтер подавав документи на виплату у понеділок і потім вже на кожному етапі була затримка і ці виплати позивач отримав лише 8 лютого 2022 року , а не 28 січня 2022 року . У даному випадку вини власника немає . З боку відповідача здійснені всі необхідні дії для того , щоб своєчасно виплатити кошти , але технічно виплатити грошові кошти у день звільнення не має можливості , оскільки є процедура , яка передбачена законодавством . Готівки у закладі відповідача для того, щоб виплатити грошові кошти немає , каси немає . Щодо виплати позивачу вихідної допомоги , то враховуючи , що з боку відповідача не вбачається підстав звільнення через порушення норм трудового законодавства та колективного договору , тому і підстав для виплати вихідної допомоги відповідач не вбачає , оскільки вихідна допомога передбачена тільки у випадку , якщо звільнено працівника на підставі наявності порушення норм трудового законодавства . Відповідач не вважав необхідним надавати позивачу чотирнадцятиденний строк для відпрацювання при звільненні . Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі .

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлений позов не визнала і пояснила , що за наказом спеціальність «Технічна теплофізика та промислова теплоенергетика» відноситься до галузі науки «Технічні науки» , групи спеціальностей «Енергетика» на відміну від галузі науки «Фізико-математичні науки» та групи спеціальностей цієї галузі «Математика» , тому доплату до заробітної плати позивачу науковий ступінь не потрібно було здійснювати . У ОСОБА_4 дисертаційна робота у галузі «Математика» , тому йому здійснювалися додаткові виплати до заробітної плати . Заяву на звільнення ОСОБА_1 подав 28 січня 2022 року о 14.00 годині , його звільнили у той же день , оскільки він наполягав на звільненні , погрожував , знімав на відео . Як керівник закладу не погодилася з тим , що було написано у заяві ОСОБА_1 на звільнення про наявні порушення трудового законодавства та умов праці , оскільки не було порушень трудового законодавства та умов праці . Формулюванням підстав звільнення у наказі № 29-к/тр від 28 січня 2022 року було «Звільнити вчителя математики ОСОБА_1 з займаної посади з 28 січня 2022 року у зв`язку з достроковим розірванням працівником строкового трудового договору , ч. 1 ст. 39 та ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України за сукупністю» . Не дали відпрацювати ОСОБА_1 чотирнадцять днів , тому що позивач наполягав з погрозами звільнити його з 28 січня 2022 року згідно його заяви . Тому , 28 січня 2022 року позивача було звільнено , але документи для виплати заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку було виготовлено у кінці робочого дня о 16.00 годині . Відразу не могли вручити документи позивачу , оскільки його забрала швидка допомога з закладу , у зв`язку з тим , що він начебто травмувався на роботі . Документи треба було ще оформити , потрібен був на це час , тому наказ був направлений 31 січня 2022 року на електронну адресу позивача .

Суд , вислухавши пояснення позивача , представників відповідача , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що згідно наказу № 69к/тр від 22 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 призначений на посаду вчителя математики з 26 липня 2021 року по 31 травня 2022 року з тижневим навантаженням 20 годин до Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 9» Кам`янської міської ради ( а.с. 14 том 2 ) . 28 січня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення за власним бажанням , у зв`язку з порушеннями роботодавцем законодавства про працю та умов трудового договору ( а.с. 30 том 1 ) . Наказом № 29-к/тр від 28 січня 2022 року звільнено вчителя математики ОСОБА_1 з займаної посади з 28 січня 2022 року у зв`язку з достроковим розірванням працівником строкового трудового договору , ч. 1 ст. 39 та ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України за сукупністю ( а.с. 32 33 том 1 ) .

Згідно ст. 16 ЦК України 2003 року кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу .

Згідно п. 4 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38 , 39) .

Згідно ст. 39 КЗпП України , строковий трудовий договір ( пункти 2 і 3 статті 23 ) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності , які перешкоджають виконанню роботи за договором , порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю , колективного або трудового договору та у випадках , передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу .

Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк , попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні . У разі , коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу ( переїзд на нове місце проживання ; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість ; вступ до навчального закладу ; неможливість проживання у даній місцевості , підтверджена медичним висновком ; вагітність ; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю ; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи ; вихід на пенсію ; прийняття на роботу за конкурсом , а також з інших поважних причин ) , власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк , про який просить працівник .

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору , власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою , крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника , якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору .

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням , якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю , умови колективного чи трудового договору .

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року по справі № 199/8766/18 зазначив , що за змістом статті 38 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин , які спонукають працівника до розірвання цього договору і , які працівник визначає самостійно.

У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства ( ч. 3 ст. 38 КЗпП ) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються , останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору .

При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП , він може відмовити у розірванні трудового договору , але не вправі розірвати цей договір з інших підстав , які працівником не зазначалися .

Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України є порушення роботодавцем трудового законодавства або умов трудового договору . Водночас для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю , що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи , а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника .

Відповідачем не спростовано в належний спосіб того факту , що ОСОБА_1 подав заяву про звільнення 28 січня 2022 року з роботи за власним бажанням у зв`язку з порушеннями законодавства про працю та умов трудового договору , на підставі ч. 3 ст. 38 та ч. 1 ст. 39 Кодексу законів про працю України , а наказ №29-к/тр від 28 січня 2022 року містить формулювання «Звільнити вчителя математики ОСОБА_1 з займаної посади з 28 січня 2022 року у зв`язку з достроковим розірванням працівником строкового трудового договору , ч. 1 ст. 39 та ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України за сукупністю» . Позивачем зазначено саме підставу звільнення - за власним бажанням у зв`язку з порушеннями законодавства про працю та умов трудового договору з 28 січня 2022 року . Відповідач не вправі розірвати договір з інших підстав , які працівником не зазначалися .

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом .

Свідок ОСОБА_5 пояснила , що працює головним бухгалтером СЗШ № 9 . Особисто вона не має відношення до виплат матеріальної допомоги працівникам , оскільки їй керівництво надає наказ , згідно якого вона нараховує виплати . Є фонд економії заробітної плати , якщо гроші є , то вони можуть виплачувати матеріальну допомогу , якщо фонду економії заробітної плати немає , то не мають можливості виплачувати матеріальну допомогу . Фінансування виплат матеріальної допомоги немає . До нарахування лікарняного вона відношення має . Є програма ПФУ , де видно лікарняні листки , заходить до програми ПФУ і бачить , що працівник хворів і не продовжував лікарняний протягом десяти календарних днів , коли лікарняний становиться до статусу «готовий» , його роздруковує і ставить до виплат . Перші п`ять днів оплачує підприємство , останні дні оплачує Фонд соціального страхування . Вона заповнює електрону заявку і надсилає до Фонду соціального страхування , який приймає заявку і тоді вони їх фінансують , коли кошти надходять до розрахункового рахунку ФСС , тоді виставляє платіжні документи до казначейської служби . З центра зайнятості і до працевлаштування позивача пройшло десь пів року . Коли нарахований лікарняний ФСС перевіряє , якщо нарахувала не вірно , вони дзвонять і кажуть про це . Їх заклад є бюджетною організацією , який фінансується з бюджету. 28 січня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву на звільнення , наказ на звільнення отримала у кінці робочого дня , це було у п`ятницю , тому у понеділок 31 січня 2022 року нарахувала позивачу розрахункові і у паперовому вигляді подала до Департаменту освіти , тобто замовила гроші , а Департамент освіти передає до фінвідділу , тобто пройшов період часу . Кошти на розрахунок їй зайшли 4 лютого 2022 року , це була п`ятниця . Надіслала платіжні документи 4 лютого 2022 року до казначейської служби , яка провела гроші 7 лютого 2022 року , а 8 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримав гроші . Технічної можливості виплатити ОСОБА_1 грошові кошти , а саме 28 січня 2022 року немає , бо у них немає каси і немає додаткових коштів , все проходить через казначейську службу . Виплати для звільнення нею були зроблені 8 лютого 2022 року , оскільки вони є бюджетною організацією , від них не залежить строки здійснення виплат . 28 січня 2022 року у день видання наказу на звільнення була на роботі , оскільки це була п`ятниця і робочий день був з 8.00 години до 16.00 години , наказ на звільнення бачила 28 січня 2022 року . ОСОБА_1 у січні 2022 року була надана матеріальна допомога на поховання матері , але напевно вона не пам`ятає . Виплатили матеріальну допомогу не у повному обсязі , скільки було грошів , стільки і виплатили . У зв`язку з тим , що у жовтні не було фонду економії заробітної плати , то виплатили матеріальну допомогу лише у січні 2022 року згідно наказу .

Свідок ОСОБА_6 пояснила , що працює класним керівником у СЗОШ № 9 . В їх закладі є система , кабінети закріплені за класами , але вони можуть мінятися . Кабінети закріплені за класними керівниками . ОСОБА_1 не є класним керівником , однак він вирішив , що йому буде належить кабінет № 25 . Робочим місцем вчителя може бути любий вільний кабінет . З ОСОБА_1 у неї немає ніяких відносин , однак він міг дозволити собі нагрубити їй . Коли виконувала обов`язки директора закладу , ОСОБА_1 міг дозволити собі не вийти на роботу , за це його не звільняли з роботи , але він поводився нахабно . Прискіпливого відношення до ОСОБА_1 не було . З дозволу Департаменту освіти зайняла посаду класного керівника . ОСОБА_1 був лише вчителем , а не класним керівником , тому не мав особистого кабінету . Вона є заступником керівника з виховної роботи і не має відношення до того , який саме кабінет буде закріплено за тим чи іншим вчителем або класним керівником . Керівництво видає накази , а всі знайомляться з ними і підписують . Їй не відомо , де саме кабінет ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила , що вона є класним керівником у СЗОШ № 9 , класи закріплюються за вчителем , коли він є класним керівником . Якщо вчитель лише викладає предмет , то може не мати свого класу . Вчитель викладає свої предмети у кабінетах , які бувають вільними . Якщо кабінет вільний , то вчитель може прийти у цей кабінет і викладати свій предмет .

За встановлених обставин , суд вважає , що позивачем не доведено будь-яких порушень законодавства про працю та умов трудового договору з боку КЗ «Середня загальноосвітня школа № 9» Кам`янської міської ради , судом не встановлено правових підстав для визнання незаконним наказу в частині формулювання причин розірвання трудового договору та зміни формулювання причин розірвання трудового договору , зобов`язання внесення запису до трудової книжки про причини розірвання трудового договору . Відповідач не вправі був розірвати трудовий договір з інших підстав , які працівником не зазначалися . Він міг відмовити у розірванні трудового договору .

Враховуючи принцип диспозитивності , оскільки позивачем вибрано спосіб захисту саме визнання незаконним наказу про звільнення в частині формулювання причин розірвання трудового договору , відповідач не просить поновити його на роботі , тому необхідно відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу в частині формулювання причин розірвання трудового договору та зміни формулювання причин розірвання трудового договору , зобов`язання внесення запису до трудової книжки про причини розірвання трудового договору .

ОСОБА_1 подав заяву на звільнення 28 січня 2022 року наприкінці робочого дня . Наказом № 11 від 25 січня 2022 року у КЗ «Середня загальноосвітня школа № 9» Кам`янської міської ради було запровадження дистанційного навчання у закладі ( а.с. 18 том 2 ) . ОСОБА_1 отримав наказ про звільнення від 28 січня 2022 року електронною поштою 31 січня 2022 року .

Згідно ст. 47 КЗпП України ( яка діяла на час звільнення ) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення провести з ним розрахунок у строки , визначені статтею 116 цього Кодексу , а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки , що зберігається у працівника .

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства , установи , організації , провадиться в день звільнення . Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок . Про нараховані суми , належні працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум .

В разі спору про розмір сум , належних працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму .

Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку .

Відповідачем не заперечується , що суми , які належать позивачу , не виплачені в день звільнення . Позивач подав заяву на звільнення 28 січня 2022 року , а розрахунок з ним було проведено 8 лютого 2022 року . Комунальний заклад «Середня загальноосвітня школа № 9» Кам`янської міської ради є бюджетною організацією , який фінансується з бюджету , тому суд не вбачає вини відповідача в затримці розрахунку .

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу про звільнення ОСОБА_1 в частині формулювання причин розірвання трудового договору та зміни формулювання причин розірвання трудового договору , зобов`язання внесення запису до трудової книжки про причини розірвання трудового договору , у стягненні з відповідача вихідної допомоги у розмірі чотирьохмісячного середнього заробітку у сумі 45048 гривень 08 копійок необхідно відмовити .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь держави .

Керуючись ст. 38 , 39 , 47 , 116 , 117 КЗпП України , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , до Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 9» Кам`янської міської ради , місцезнаходження: м. Кам`янське , вулиця Долматова , 13 , ідентифікаційний код юридичної особи: 23642273 , про визнання незаконним наказу в частині формулювання причин розірвання трудового договору та зміни формулювання причин розірвання трудового договору , зобов`язання внесення запису до трудової книжки про причини розірвання трудового договору , стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку , стягнення суми вихідної допомоги відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба