Справа № 128/848/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2022 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Саєнко О.Б., при секретарі - Фольварковій Н.О.,

за участю:

позивача- ОСОБА_1 , представників позивача- адвокатів: Вареника А.М. та Підрези І.В., відповідача- ОСОБА_2 , представника відповідача- адвоката Вересюка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя , -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який умотивований тим, що 12.06.2005 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницькій області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №18 , під час перебування в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_3 .

Зазначає, що за час спільного проживання у шлюбі ними набуто у спільну сумісну власність житловий будинок загальною площею 114,6 м2, який розташований в АДРЕСА_1 та транспортний засіб «ВАЗ 21124», 2007 року випуску, дата реєстрації 11.08.2016 р.

Вказує на те, що за час шлюбу подружжям було побудовано житловий будинок площею 114,6 м2, який розташований в АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації даного, будинку 13.03.2013, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будинок побудований на земельній ділянці загальною площею 0,0624 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПБ № 2051290, що виданий 12.04.2007 р - належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (дата державної реєстрації акта на право власності на земельну ділянку 12 квітня 2007 року, тобто під час шлюбу).

Зазначає, що з листа Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області від 17.01.2020 року №31/2/0541Ю-10/оз убачається, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів на відповідача зареєстрований автотранспортний засіб «ВАЗ 21124», 2007 року випуску. Датою реєстрації даного автомобіля є 11.08.2016 року.

Крім того вказує, що на її утриманні знаходиться малолітня донька, яка має статус дитини-інваліда, тому донька потребує спеціалізованого лікування та постійного догляду. В її дитини діагностовано хворобу Гетчінсона-Гілфорда (дитячу прогерію), яку підтверджено відповідним генетичним дослідженням. Дана хвороба є надзвичайно рідкісним генетичним захворюванням, що характеризується передчасним старінням організму, ураженням серцево-судинної системи, опорно-рухового апарату, шкіри тощо. Дитина потребує спеціалізованого лікування та постійного догляду. Лікування недуги її доньки на теренах України неможливе. У світі таку хворобу, як дитяча прогерія - вивчають та лікують лише у Бостоні США. Через це вона вимушена була звільнитися з роботи, щоб доглядати за хворою донькою.

Зазначає, що вона переживає за здоров`я своєї доньки, адже будь яке хвилювання дуже негативно впливає на її фізичний стан, дитина впадає в депресію, в неї погіршується самопочуття щоразу, коли відповідач починає виясняти наші стосунки, а те, що моя донька важко психологічно це все переживає підтверджується, результатом психологічного обстеження від 06.03.2020 року, за результатом якого встановлено, що її донька ОСОБА_3 перебуває в астенічному стані, її емоційний фон настрою сумний. Також встановлено, що тривогу та занепокоєння викликає ситуація, що пов`язана з відсутністю коштів в родині, адже відповідач, її з донькою не утримує, про благоустрій будинку він не дбає, здоров`ям дитини та її матеріальним становищем не цікавиться, так як офіційно ніде не працює.

Окрім цього, зазначає, що спірний житловий будинок будувався в основному за кошти її батьків та частково за їх з відповідачем спільні кошти; внутрішніх ремонтних робіт, вони з відповідачем робили все своїми руками. Матеріали, які необхідні для здійснення таких ремонтних робіт були куплені за їх спільні з відповідачем кошти.

Вказує, що до їх одруження з відповідачем, її батьки будували для неї житловий будинок в с. Верхівка, Тростянецького району, Вінницької області, що підтверджується довідкою №95 від 12.02.2020 року, виданою виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Але так як їй з відповідачем хотілось жити ближче до міста Вінниці, то її батьки вирішили припинити будівництво будинку в с. Верхівка, та розібравши цей будинок, а всі будівельні матеріали віддати їм на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Зазначає, що її заробітна плата була значно більшою чим у відповідача і всі зароблені нею кошти витрачались на здійснення ремонту у їх будинку, а більшість меблів в їхньому житловому будинку були подаровані її батьками.

Вказує, що фінансові кошти, які були витрачені відповідачем на будівництво їх будинку в порівнянні з її витратами та витратами її батьків - зовсім мізерні, адже його доходи були значно меншими за її, його батьки не брали ніякої участі у будівництві їхнього будинку і не допомагали їм фінансово, винятком лише можуть бути деякі меблеві гарнітури, які батьки відповідача їм подарували, у зв`язку з чим, а також в інтересах їх спільної із відповідачем доньки, вважає за розумне та справедливе визнати за нею 2/3 частини будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а 1/3 частини будинку визнати за відповідачем.

Зазначає, що земельна ділянка, на якій побудований будинок належить відповідачу та є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду тобто приватизована відповідачем , однак якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок; будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України.

Тому , вважає, що право власності на 2/3 ідеальної частки земельної ділянки кадастровий номер 080010062 загальною площею 0,0624 га, на якій розташований спріний житловий будинок , який побудований за час шлюбу подружжя має бути визнано за нею ,а відповідно за відповідачем має бути визнано у судовому порядку право власності на 1/3 ідеальної частки цієї земельної ділянки.

Зазначає, що транспортний засіб, який відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів зареєстрований на відповідача був прижбаний за час шлюбу, який є неподільну річ, тому вважає доречно залишити його за відповідачем, сплативши їй вартість такого транспортного засобу, а саме 40000 грн. відповідно до висновку ТОВ «ВГГ-ОКС» про вартість транспортного засобу.

Виходячи з наведеного, позивач просить суд:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок загальною площею 114,6 м.кв., який розташований в АДРЕСА_1 та транспортний засіб «ВАЗ 21124»,2007 року випуску, дата реєстрації 11.08.2016 ;

- визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, право власності на 2/3 ідеальної частки житлового будинку загальною площею 114,6 м.кв., який розташований в АДРЕСА_1 , а 1/3 ідеальної частки даного житлового будинку загальною площею 114,6 м.кв., визнати за ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку ст.120 ЗК України право власності на 2/3 ідеальної частки земельної ділянки кадастровий номер 080010062 загальною площею 0,0624 га, на якій розташований житловий будинок загальною площею 114,6 м.кв., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , а відповідно за ОСОБА_2 визнати право власності на 1/3 ідеальної частки земельної ділянки кадастровий номер 080010062 загальною площею 0,0624 га, на якій розташований житловий будинок загальною площею 114,6 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати повністю право власності на транспортний засіб «ВАЗ 21124» 2007 року випуску, дата реєстрації 11.08.2016 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_2 , шляхом сплати ОСОБА_2 Ѕ вартості такого транспортного засобу на користь ОСОБА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 Ѕ вартості транспортного засобу «ВАЗ 21124» 2007 року випуску, дата реєстрації 11.08.2016 р. в сумі 40000 (сорок тисяч гривень) грн. на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28.04.2020 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження; задоволено заяву позивача та звільнено її від сплати судового збору за подачу до суду даного позову. ( Т, 1 а.с.42)

09.06.2020 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, який, умотивовано тим, що наразі їх сумісна дитина має тяжку хворобу і це морально дуже тяжко, як для позивачки, так і для нього - батька дитини. Він робив і робить все, щоб підтримати позивачку, дитину, як морально, так і матеріально.

Вказує, що хоча в даний час і знаходиться на пенсії в зв`язку з хворобою, але при можливості не відмовляється від підробітків, які раніше були значні, а зараз дуже рідко трапляються, бо це не постійна робота, а особливо в час карантину, додаткових заробітків він не має. По мірі можливості намагається допомагати як дитині, так і дружині, з дитиною у нього склалися нормальні, дружні стосунки, вона його не боїться, як намагається переконати всіх позивачка, збираючи якісь неналежні висновки психіатрів, тільки додатково травмуючи цим психіку дитини.

Крім того пояснює, що він намагається дитині допомогти адаптуватися в цьому світі, так як вона розумова здорова дитина, вони часто їздили в подорожі, проводили з дитиною свій вільний час і їй і надалі дуже потрібна підтримка сім`ї, любов і турбота батька, а тому він не може погодитися з результатом психологічного обстеження від 06.03.2020 психолога ОСОБА_4 , який долучено позивачкою до справи , у зв`язку з чим просить цей документ вважати як неналежний, недостовірний доказ по справі і не приймати до уваги.

Стверджує, що у них весь час були і є нормальні відносини як доньки і батька.

Вважає, що позивачка це затіяла для того щоб дитину вивезти, щоб донька не сумувала за ним, щоб її переконати, що він поганий батько, і щоб дитина погодилася без нього кудись далеко виїжджати.

Зазначає, що зараз позивачка намагається за рахунок дитини покращити в першу чергу свої житлові умови, а не піклується про добробут дитини, бо просить збільшити виділення їй частки в їх спільному майні, що не є законним.

Зазначає, що гроші у позивачки є, вони знаходяться на рахунку в банку на її ім`я, недавно вона купила двокімнатну квартиру, зареєструвала її на ім`я матері, на рахунок матері перевела і інші грошові кошти, бо готується активно до виїзду.

Зазначає, що житловий будинок, який позивачка просить поділити, фактично, побудований ним, власними силами, за його та його батьків кошти, бо позивачка не працювала, а кошти з благодійних фондів йшли та йдуть на лікування доньки, а частина, як він зазначив, на купівлю квартири, позивач також повідомила, що хоче придбати гарну автомашину. Наявність шлюбу, її трохи стримує, а коли вже буде його розірвано, то в нього дуже велике побоювання, що у дитини тут же появиться новий батько, і що це все не заради її блага, а навпаки, погіршить і її матеріальний та психологічний стан, не кажучи взагалі про відсутність можливості за зібрані кошти її лікування.

Стверджує, що не відповідає дійсності посилання позивача, що він її бив, вчиняв скандали вдома, принижує її перед донькою та сторонніми особами, що травмує психіку їхньої доньки, і саме тому вона звернулася з позовом про розірвання шлюбу в інтересах дитини та це все не відповідає дійсності і жодним доказом не підтверджується, хоча ст.ст. 79, 81 ЦПК України вимагають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Вказує, що він не погоджуюся з позовними вимогами позивачки, вважає їх безпідставними, такими, які суперечать ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст 69, 70 СК України, судовій практиці, правовим позиціям, які викладені в Постановах Пленуму Верховного Суду в цих категоріях справ. Вважає, що позивач не навела належних, допустимих доказів, які б дали суду можливість відступити від презумпції спільності права власності на майно подружжя, яке набуте ними в період шлюбу, а її посилання, що на будівництво їхнього будинку були використані будівельні матеріали з будинку батьків жодним доказом не підтверджені.

Зазначає, що саме за його кошти та кошти його батьків побудований будинок, на земельній ділянці, яка ним приватизована, отже являється його власністю, а позивач не працювала і жодних коштів на будівництво не мала.

Вказує, що у позивача є також земельні ділянки, про які він буде зазначати в своїй зустрічній заяві про поділ майна подружжя, і про який позивач не зазначає.

Щодо поділу автомобіля, відповідач не проти щоб позивач залишила його собі, бо сама собі суперечить, зазначає, що їй потрібен будинок більшого розміру, бо має хвору доньку, а тоді і автомобіль їй також потрібен, щоб возити на лікування, тому він на нього не претендує, погоджується щоб позивач сплатила йому Ѕ вартості автомобіля.

Зазначає, що він не погоджуюся на поділ будинку та земельної ділянки в ідеальних частинах, тому буде подавати зустрічний позов на поділ його в натурі по Ѕ частці.

Просить суд відмовити в задоволені позовних вимог позивачки в повному обсязі(Т.1 а.с.51-52)

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.05.2021, серед іншого, відмовлено представнику позивача в задоволені заяви про виклик свідків; зустрічний позов відповідача про поділ майна у натурі -залишено без руху для сплати відповідачем судового збору, у зв`язку з чим, відмовлено відповідачу у задоволені заяви про призначення за зустрічним позовом судово-будівельно-технічної експертизи (Т.1, а.с.163-166).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.08.2021 у задоволені заяви представника відповідача про призначення у справі судової автомобільно-товарознавчої експертизи- відмовлено.(Т.1 , а.с. 192-194)

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 01.09.2021 заява представника позивача про забезпечення позову -задоволена, судом вжиті були заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль та заборони його відчуження (Т.1 , а.с. 220-221)

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.09.2021 заява представника відповідача судом задоволена, а зустрічний позов відповідача- повернутий останньому (Т.1 а.с.235)

В судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Позивач додатково суду пояснила, що в 2020 році вони розірвали шлюб. Після смерті їх спільної дитини - ОСОБА_3 вона залишає позовну вимогу без змін та продовжує наполягати на визнанні за нею права власності на 2/3 ідеальної частки на спірний житловий будинок та на 2/3 частки ідеальної частки спірної земельної ділянки, оскільки будинок будувався за рахунок коштів її батьків та будівельних матеріалів з попереднього розібраного будинку, який будувався батьками для неї в с. Верхівка, Тростянецького району, Вінницької області. Також просить суд визнати за відповідачем право власності на транспортний засіб «ВАЗ 21124» 2007 року, шляхом сплати їй Ѕ частки вартості даного транспортного засобу у розмірі 40000 грн., оскільки вона не має права керування транспортними засобами і весь цей час ним користується саме відповідач.

Відповідач та його представник в судовому засідання пояснили, що вони вважають що спірний житловий будинок має бути поділений між позивачем та відповідачем у рівних частинах по Ѕ за кожним; стосовно спірної земельної ділянки, на якій розташований даний житловий будинок вони вважають, що вона взагалі не підлягає поділу між позивачем та відповідачем, так як являється приватною власністю відповідача, як отриману шляхом приватизації , а посилання позивачки на те що, до неї переходить право власності на відповідну частину земельну ділянку після того як вона набуте право власності на частину житлового будинку є передчасним, оскільки оформлення права власності на земельну ділянку після переходу права власності на будинок, законом чітко передбачено. Так позивач потім після рішення суду повинна буде звернутися до землевпорядної організації, виготовити окремий проект та технічні умови і тільки після того оформляти право власності на земельну ділянку, а не за допомогою суду. З приводу автомобіля вони не заперечують щоб автомобіль залишився за позивачем, оскільки відповідач на даний час не готовий сплати позивачці за автомобіль 40 тис. гривень, так як він не має таких коштів.

Вислухавши вступне слово сторін та їх представників, вивчивши позов, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є частково обґрунтований , а тому підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 12.06.2005 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 12.06.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції, актовий запис №18 ( Т.1 , а.с.11). Зі слів сторін в 2020 році шлюб між нми розіваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 18.10.2010 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №52, в якому батьком зазначено ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 ( Т.1 ,а.с.12).

З матеріалів справи, на час звернення позивачем до суду з даним позовом , судом встановлено, що в спільної дитини сторін була діагностована хворобу Гетчінсона-Гілфорда (дитяча прогресія), що підтверджується копією експертного заключення від 24.10.2014 ( Т.1 а.с.13), а також копіями довідок лікаря загальної практики - сімейного лікаря ОСОБА_5 від 27.07.2018 та 14.01.2020. Внаслідок захворювання дитина потребула відповідної терапії, а також специфічного догляду за шкірою, у зв`язку з чим ОСОБА_3 , потребувала спеціального лікування, яке можливе на базі лікувального закладу у місті Бостон, США, в Україні відповідних умов немає (а.с.14,15). Також з копії медичного висновку №17 від 04.03.2015 судом убачається, що ОСОБА_3 хворіла на хворобу Гетчінсона-Гілфорда, мала затримку фізичного розвитку, дефіцит маси тіла, плоско вальгусну деформацію стоп ( Т.1 а.с.17).

З копії витягу з наказу ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрорю» від 13.01.2017 №13-К судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звільнилась з посади інженера за власним бажанням, у зв`язку з доглядом за дитиною-інвалідом ( Т.1 , а.с.8)

З акту обстеження комісії депутатів Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області судом убачається, що громадянка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та потребує матеріальної допомоги на лікування доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка хворіє на рідкісне захворювання Гетчінсона-Гілфорда, перебуває на постійному лікуванні в США м. Бостон та потребує постійного медикаментозвоного лікування (у зв`язку з відсутністю ліків в Україні сім`я змушена закуповувати їх в інших країнах, таких як Італія, Ізраїль, Канада). Дитина потребує постійного стороннього догляду, а власних коштів не вистачає, тому змушена звертатися по матеріальну допомогу, оскільки сім`я являється малозабезпеченою. Комісія виділила матеріальну допомгу ОСОБА_1 на лікування та придбання медикаментів ( Т.1 , а.с.26)

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Чечельницьким УПС ЗН 20.09.2013, ОСОБА_1 отримувала державну соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18 років ( Т.1,а.с.27).

Також, з копії відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, судом встановлено, що 13.03.2013 за ОСОБА_2 було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок, з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 114,6 м2, розташований в АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером : :08:001:0062 ( Т.1 , а.с.18).

Також , з копії державного акту на землю виданого 12.04.2007, судом встановлено , що ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером : :08:001:0062 площею 0,0624 га , шляхом приватизації, що не оскаржується позивачем.( Т.1, а.с.28,29 )

Крім того, з копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_1 убачається, що за даною адресою також зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ( Т.1 а.с.20-21).

Згідно копії довідки про склад сім`ї від 13.01.2020 № 135/08-04, виданої сільським головою Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області Романюком В.С. на ім`я ОСОБА_1 , до складу її сім`ї входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (чоловік) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька). Також з даної довідки судом встановлено, що за позивачем рахується земельна ділянка площею 0,0480 га , а за відповідачем- площею 0,0624 га( Т. 1 ,а.с.25).

До матеріалів справи позивачем також долучена довідка видана виконавчим комітетом Верхівської сільсьокої ради Тростянецького району Вінницької області Вінницької області про те, що громадянці ОСОБА_6 1957 року народження, належав недобудований житловий будинок загальною площею 99 м2, даний будинок був роібраний власником у 2007 році (Т.1 а.с.22). В підтвердження даного фатку додано письмові заяви жителів с. Верхівка Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 12.02.2020 року, про те що, в 2007 році вони допомагали ОСОБА_6 розбирати недобудований удинок в АДРЕСА_3 , а саме: розвантажували та навантажували на автомобілі будівельні матеріали такі як блок ракушняк, балки, стропіла, новий шифер, дубові дошки, з/б плити. Всі ці будівельні матеріали перевозили в АДРЕСА_1 громадінці ОСОБА_1 для будівництва нового житлового будинку ( Т.1 а.с.23,24)

Крім того, з листа начальника Територіального сервісного центру №0541 Юхимчука Т. убачається, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 14.01.2022 за громадянином ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб «ВАЗ 21124», 2007 року випуску, дата реєстрації 11.08.2016 року (Т. 1 а.с.19).

З довідки на запит ТОВ «ВІТ-ОКС» від 30.01.2020 судом встановлено, що ринкова вартість колісного транспортного засобу «ВАЗ 21124» 2007 року випуску в задовільному стані, станом на час надання відповіді, становить в межах 80000 гривень. Вартість земельної ділянки для удівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд загальною площшею 0,0624 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 становить 155000 гривень. Вартість житлового будинку з прибудовою, госопдарськими будівлями та спорудами загальною площею 114,60 м2 розташованого на даній земельній ділянці становить в межах 1155000 гривень (Т.1 а.с.32).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 08.07.2021, судом встановлено що дитина сторін ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 26 ( Т.2 а.с.6)

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з такого:

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Отже, суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до пунктів 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанови), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно п.п. 23, 24 Постанови , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання; спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом; до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Судом установлено, що за час шлюбу, сторонами по справі було побудований спірний житловий будинок, в свою чергу, на земельній ділянці площею 0,0624 га яка належить на праві особистої приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , як набуту ним , внаслідок приватизації. Також сторонами придбаний автомобіль марки «ВАЗ 21124», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 .

Суд вважає, що оскільки будинок побудований , а автомобіль придбаний за час перебування сторін у шлюбі, отже, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними . Отже, на це майно розповсюджується презумпція спільності майна подружжя.

Звертаючись з даним позов позивач просила суд відступити від засади рівності часток подружжя за обставин що мають на розсуд позивача істотне значення, а саме : по-перше те, що сторони мають дитину , якій встановлений діагноз рідкої форми хвороби, яка потребувала постійного догляду, належних умов , прийому медикаментозного лікування, чим займалася позивач, у зв`язку з чим, позивач була вимушена покинути місце своєї роботи та здійснювати постійний догляд за дитиною.

Однак, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 донька сторін на превелику жаль померла.

Отже на час винесення даного рішення зазначена позивачем вищевказана обставина , яка на розсуд позивача мала істотне значення- відпала.

Другою обставиною, позивач зазначала те, що саме її батьки та вона власною участю і коштами брали участь у будівництві спірного будинку.

Однак, належних, достатніх та допустимих доказів про те, що інші особи власною участю, власними коштами брали участь в будівництві спірного будинку сторонами суду не надано.

Також доказів про те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї , позивач суду не надала.

Отже, суд вважає що позивачем не доведено перед судом належними та допустимими доказами наявність обставин що мають істотне значення для суду, щоб прийти до висновку про необхідність відступлення від засади рівності часток подружжя.

У зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про визнання спірного будинку та автомобіля спільною сумісною власністю сторін , як майно набуте подружжям за час шлюбу.

Водночас, суд , виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні , вважає за необхідне частково задовольнити позовну вимогу позивача, поділивши житловий будинок, який набутий сторонами як подружжями за час шлюбу між ними в рівних частках та визнавши на кожним з них право власності на 1/2 частку житлового будинку, а в іншій частині цієї вимоги - позивачу слід відмовити.

Окрім того, оскільки спірний автомобіль є річчю неподільною ; його зареєстровано на відповідача ОСОБА_2 , який має посвідчення водія та користується вказаним автомобілем і на даний час, в свою чергу, позивач ОСОБА_1 немає навичок керування транспортним засобом, у неї відсутнє водійське посвідчення, а також те, що спільне користування та володіння даним майном є неможливим, тому суд вважає, у порядку поділу спільного сумісного майна, яке набуте подружжями за час шлюбу транспортний засіб -залишити у власності ОСОБА_2 , зі стягненням з нього на користь другого співвласника ОСОБА_1 , грошової компенсації за 1/2 її частку вищевказаного транспортного засобу у розмірі 40 000 гривень.

При чому, посилання відповідача та представника відповідача на те, що зазначений позивачем розмір вартості автомобіля є завищеним, суд вважає хибним, оскільки вони не надали суду належного та допустимого доказу ( письмового) у спростування наданої позивачем довідки ТОВ «ВІТ-ОКС» від 30.01.2020 щодо якої ринкова вартість колісного транспортного засобу «ВАЗ 21124» 2007 року випуску в задовільному стані, станом на час надання відповіді, становить в межах 80000 гривень.

В свою чергу, у задоволені позовної вимоги позивача про визнання за нею в порядку ст.120 ЗК України права власності на 2/3 ідеальної частки земельної ділянки кадастровий номер 080010062 загальною площею 0,0624 га, на якій розташований житловий будинок та відповідно за ОСОБА_2 - на 1/3 ідеальної частки земельної ділянки слід відмовити виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Так, ч.2 ст. 120 ЗК України , передбачає, що в разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Відповідно до ч.14 ст.120 ЗК України, в разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, набувач має право використовувати таку земельну ділянку для доступу та обслуговування такого об`єкта. Порядок користування земельною ділянкою набувачем визначається договором між ним та землекористувачем. У разі недосягнення згоди сторонами щодо порядку користування відповідною земельною ділянкою, такий порядок користування визначається судом.

Згідно до ч.1 ст. 377 ЦК України , до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Водночас, позивач не довела перед судом належними та допустими доказами , що в неї існують перешкоди в оформлені права спільної часткової власності її 1/2 частку земельною ділянкою, на якій розміщений вищевказаний житловий будинок , на 1/2 частку якого визнано судом за позивачем на праві власності.

Тобто суд вважає, що позивач передчасно звернулася з такою вимогою до суду, не вичерпавши позасудовий порядок оформлення вищевказаної частки земельної ділянки, тому в цій частині позовної вимоги слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.04.2020 звільнено від сплати судового, його слід стягнутий з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 6175 ( шість тисяч сто сімдесят п`ять) гривень.

У період з 23.05.2022 по 27.05.2022 головуюча у справі перебувала на лікарняному.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя , - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : житловий будинок АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки «ВАЗ 21124», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , як майно набуте подружжям за час шлюбу.

У порядку поділу спільного сумісного майна , яке набуте подружжями за час шлюбу: транспортний засіб марки «ВАЗ 21124», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , - залишити у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зі стягненням з нього на користь другого співвласника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , грошової компенсації за 1/2 її частку вищевказаного транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - грошову компенсацію в сумі 40000 ( сорок тисяч) гривень за 1/2 частку транспортного засобу «ВАЗ 21124», 2007 року випуску , державний номерний знак НОМЕР_5 .

Поділити житловий будинок АДРЕСА_1 , який набутий сторонами як подружжями за час шлюбу між ними в рівних частках.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на 1/2 частку за кожним на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В інший частині позовних вимог позивача ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , в дохід держави на розрахунковий рахунок: Одержувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код , Банк: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106 , судовій збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог , у загальному розмірі 6175 ( шість тисяч сто сімдесят п`ять) гривень.

Іншу частину судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 06.06.2022.

Суддя: Олена САЄНКО