ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7276/22 Справа № 191/1705/21 Суддя у 1-й інстанції - Прижигалінська Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю

розглянув в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»; третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

Додатковим рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»; третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги в розмірі 5000,0 грн.

В апеляційній скарзі на додаткове рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить додаткове рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги в розмірі 9000,0 грн.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року від інших учасників до апеляційного суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на надання правничої допомоги в розмірі 9000,0 грн.

В обгрунтування заяви представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначає, що під час ухвалення рішення, суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені позивачем і складаються із сплаченої правничої допомоги у розмірі 9000,0грн.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Судом першої інстанції встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 під час судового розгляду справи у суді першої інстанції здійснювала адвокат Цокало Т.М., яка на підтвердження своїх повноважень надала ордер на надання правової допомоги ВІ №1042919 від 18 травня 2021 року(а.с.16), виписаний на підставі договору №278 від 26 квітня 2021 року (а.с.17-18), а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю(а.с.19).

Згідно із ч.4 ст.58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Тобто, повноваження адвоката Цокало Т.М., як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, - ордером.

Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала договір про надання правової допомоги №278 від 26 квітня 2021 року (а.с.17-18), акт приймання - передачі наданої правничої допомоги №1 до договору №278 від 26 квітня 2021 року про надання правничої допомоги (а.с.36-37), квитанцію №278 від 18 травня 2021 року.

Загальна сума наданих послуг з правничої допомоги становить 9000 грн. 00 коп. (а.с.90).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Задовольняючи частково заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом даної справи, враховуючи обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, підлягають стягненню у розмірі 5000 гривень.

Доводи апеляційної скарги, що суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу виключно у випадку надання іншою стороною обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (ч.5 ст.137 ЦПК України), яке ТОВ ФК Профіт капітал не заявляло, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву (а.с.69-72) та в запереченнях щодо ухвалення додаткового рішення (а.с.110-112) відповідач просить відмовити в ухваленні додаткового рішення, оскільки заявлені витрати на отримання професійної правничої допомоги є явно завищеними та неспівмірними зі складністю справи.

Однак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат в першу чергу суд повинен врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати у справі №755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначений представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 розмір витрат на правову допомогу є непропорційним до предмета спору, складності справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), а також не відповідає критерію розумності.

Витрати у сумі 9000,0 грн за підготовку/оформлення/подання позову, яке розглянуто у відсутність позивача та її представника (в судові засідання 16.07.2021 року, 01.10.2021року учасники справи не з`являлися), є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить критерію розумності розміру таких витрат.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Докази та обставини, на які посилається заявники в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова