справа № 570/514/18
провадження № 2/570/14/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що житловий будинок є спадковим майном, перебуває у спільній частковій власності сторін, а відповідач заперечує проти його поділу, позивач у поданій до суду 06 лютого 2018 року позовній заяві, з урахуванням позовної заяви, поданої 13 березня 2018 року, просить:

- виділити в натурі майно, що належить їй, ОСОБА_1 , на праві спільної часткової власності, а саме: 49/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , жилою площею 38,6 кв.м., загальною площею 53,7 кв.м., позначений в поетажному плані літерою "А1" і складається з: 1-1 - коридор, 1-8 та 1-9 - приміщення, 1-6 та 1-7 - житлові кімнати, Г - л.кухня, В - сарай, 1/3 частина Б - сарай, 2/3 частини № 1 - огорожа;

- припинити право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями;

- визнати за нею право власності на частину будинку, якій присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , жилою площею 38,6 кв.м., загальною площею 53,7 кв.м., позначений в поетажному плані літерою "А1" і складається з: 1-1 - коридор, 1-8 та 1-9 - приміщення, 1-6 та 1-7 - житлові кімнати, Г - л.кухня, В - сарай, 1/3 частина Б - сарай, 2/3 частини № 1 - огорожа.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у виділі часток вона ніколи не заперечувала, вважає, що інші її доньки також мають право на спадщину, а позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позовної заяви за безпідставністю позовних вимог.

У поданій до суду 06 жовтня 2010 року заяві відповідач просить розгляд справи проводити за її відсутності, у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Позивач у суді просила видати їй документи на повну власність на її частину будинку та задоволити позов у повному обсязі. Стверджує, що її не цікавить правовий порядок вирішення спору, суд повинен стати на її сторону.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що оскільки поняття "виділ" та "поділ" не є тотожними, то у позові потрібно відмовити, адже позивач не заявляла позовні вимоги про поділ будинку та вважає, що висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи не відповідає документам, які має позивач.

Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач скористалася правовою допомогою.

Встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2003 року у справі № 2-53 2003 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя розділено спільне майно подружжя, виділивши:

- ОСОБА_4 частину коридору 1-1 (площею 8,5 кв.м.), приміщення 1-8 і 1-9, жилі кімнати 1-6 і 1-7, літню кухню "Г", сарай "В", 1/3 частину сараю "Б", 2/3 частини огорожі №1, що становлять 49/100 частини всього будинковолодіння АДРЕСА_1 , вартістю 24 623 гривні;

- ОСОБА_6 частину коридору 1-1 (площею 7,2 кв.м.), кухню 1-2, коридор 1-3, жилі кімнати 1-4, 1-5, 2/3 частини сараю "Б", погріб "Д", 1-3 частину огорожі № 1, вбиральню "б", що становить 51/100 частину всього будинковолодіння АДРЕСА_1 , на суму 25 693 гривні.

Позивач є донькою ОСОБА_4 та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданого 29 грудня 1979 року.

Як спадкоємиця майна свого батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач успадкувала 49/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 15 липня 2015 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С.Г. у спадковій справі №124/2015, зареєстровано в реєстрі за № 2-428.

15 липня 2015 року проведено державну реєстрацію права власності позивача на вищевказане нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40667177.

Згідно висновку КП Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації від 14 серпня 2015 року № 5335 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за технічними показниками 49/100 частки об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі в самостійний об`єкт з присвоєнням нової поштової адреси.

Рішенням виконавчого комітету Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 18 серпня 2015 року № 119 присвоєно поштову адресу до частини житлового будинку ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Рішенням Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 21 липня 2015 року № 822 перейменовано вулицю в с.Малий Житин Рівненського району Рівненської області з " ОСОБА_7 " на " АДРЕСА_1 ".

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 12 листопада 2021 року № 96/21 можливо запропонувати провести поділ житлового будинку на 49/100 та на 51/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- співвласнику 49/100 частки пропонується виділити: коридор 2-1, площею 12,2 кв.м., ванну 2-2, площею 2,1 кв.м., кладову 2-3, площею 0,9 кв.м., житлову 2-4, площею 14,4 кв.м., житлову 2-5, площею 23,6 кв.м., загальною площею приміщень 53,2 кв.м., в тому числі житловою - 38,0 кв.м,; гараж "Б" в будівлі гараж-сарай "Б", літню кухню "Г", навіси "Е" та "Є", 1/3 частину огорожі № 1; всього на суму 525 548 грн., що становить 49/100 частини від вартості всього будинковолодіння;

- співвласнику 51/100 частки пропонується виділити: коридор 1-1, площею 7,3 кв.м., кухню 1-2, площею 12,6 кв.м, коридор 1-3, площею 8,9 кв.м., житлову 1-4, площею 14,5 кв.м., житлову 1-5, площею 15,1 кв.м., загальною площею приміщень 58,4 кв.м, в тому числі житловою - 38,5 кв.м.; вхідні східці "а 1", сарай "Б" в будівлі гараж-сарай "Б", навіс "б1", погріб "Д", навіс "З", вбиральню "б", 2/3 частини огорожі № 1, ворота з хвірткою № 2; всього на суму 540 591 грн., що становить 51/100 частини від вартості всього будинковолодіння.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 цього кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч.2 цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Поняття спільної часткової власності визначено у ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч.1,2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Оскільки спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, то виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Такий висновок зроблено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі №501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) та від 28 липня 2021 року у справі №310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі позивачем пред`явлено позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку. Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами позивач не заявляла і не бажає цього робити, не дивлячись на неодноразові пропозиції відповідача поділити майно в позасудовому порядку.

Оскільки житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності, суд дійшов висновку, що виділ частки цього будинку в натурі лише для позивача є неможливим, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою в позові понесені позивачем судові витрати залишаються на ньому.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення виготовлено 06 червня 2022 року.

Суддя: Кушнір Н.В.