ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8054/22 Справа № 207/3232/21 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 207/3232/21

Номер провадження 22-ц/803/8054/22

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Драгомерецької А.О.

учасники справи :

позивач АТ КБ «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року головуючого судді Бистрової Л.О. по цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитором спадкодавця. Позов мотивовано тим, що 23 лютого 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 березня 2020 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1

26 серпня 2020 року позивач направив претензію кредитора до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори. 10 вересня 2020 року надійшла відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора направлено до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи та 01 грудня 2020 року отримана відповідь, що 17 серпня 2020 року була заведена спадкова справа №547/2020 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та претензія кредитора долучена до матеріалів справи. 28 травня 2021 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно з якою позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23 лютого 2011 року становить 9620,64 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Просили стягнути з відповідача вказану заборгованість у розмірі 9620, 64 грн,а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат .

Заочним рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитором спадкодавця відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», від імені та в інтересах якого діє адвокат Сокуренко Н.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неналежне дослідження доказів, неповне та всебічне встановлення обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц, на виконання вимог ст. 1281 ЦК України банком була направлена претензія до нотаріуса. Оскільки, відповідач ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є спадкоємцем та не відмовилася у встановлений законом строк від прийняття спадщини, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона прийняла спадщину за померлим позичальником, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання. Зауважено, що згідно з ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач, як кредитор спадкодавця самостійно не мав можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх у грошовому еквіваленті, тому суд повинен був самостійно встановити дану інформацію, що узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц. Тому, висновки суду про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки його відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого. Крім того, в матеріалах справи міститься анкета-заява позичальника від 23 лютого 2011 року, у якій зазначено, що у власності позичальника є квартира. Банк своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості, розмір заявленої суми обґрунтований, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогами закону.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи,в тому числі і на електронну адресу позивача АТ КБ «ПриватБанк « (а.с. 135-139).

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про день та час розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. Між тим, з урахуванням належного повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції не вбачає перешкод для розгляду справи, з метою дотримання строків розгляду справи, передбачених ст.371 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач прийняла спадщину після померлої ОСОБА_2 позивачем не надано. Сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлої спадщину. Також, судом першої інстанції зазначено, що із матеріалів спадкової справи № 547/2020 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що вказана спадкова справа відкрита на підставі заяви доньки померлої ОСОБА_1 та сина померлої - ОСОБА_3 , але у встановлений законодавством термін ОСОБА_1 не було отримано свідоцтво про прийняття спадщини. АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження наявності у спадкодавця спадкового майна та його вартості ,а тому, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстави для задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Так, встановлено, що 23 лютого 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла.

Станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23 лютого 2011 року становить 9 620,64 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 9 620,64 грн .

26 серпня 2020 року позивач направив претензію кредитора до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори.

10 вересня 2020 року надійшла відповідь, в якій зазначалось, що претензія кредитора переслана до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи.

01 грудня 2020 року отримана відповідь, що 17 серпня 2020 року була заведена спадкова справа № 547/2020 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та претензія кредитора долучена до матеріалів справи.

28 травня 2021 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно з якою, позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 19/19823 від 25 серпня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали справи не містять інформації щодо наявності будь-якого майна,яке б могло бути успадковане після смерті ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

За правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; -коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, встановити дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (№61-25487св18).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

За змістом статті 1218, частини 3 статті 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У абзаці 2 пункту 32 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Позов пред`явлено до ОСОБА_1 з посиланням на те, що остання прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем, при цьому у позові не зазначено ступінь родинних стосунків ( ким є відповідач померлій ). Окрім того, з матеріалів справи встановлено, що на час смерті боржника в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані також : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 (а.с.92 зв.с.) .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи ,розпочатої 17 серпня 2020 року Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою СР № 66273798 , № 547/2020 спадкодавець ОСОБА_2 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини за законом,заповітом та за будь-яких інших підстав за № 1394 звернувся син померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто ще один спадкоємець боржника (а.с.87-89) .

Як вбачається з матеріалів справи , ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом АТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця та справа розглядалася за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду першої інстанції від 31 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з центру надання адміністративних послуг у Південному районі м.Кам`янське довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою позичальника ОСОБА_2 ,станом на дату померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;витребувано з нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи ,заведеної після смерті померлої ОСОБА_2 .

Витребувані докази надішли до суду першої інстанції 20 вересня 2021 року (а.с.81) та 12 жовтня 2021 року (а.с.86-99) .

04 листопада 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду (а.с.101).

Проте,як вбачається з досліджених матеріалів справи, безпосередньо відповідачем чи співвідповідачем ОСОБА_3 не був, як і не був залученим саме як співвідповідач чи замінений як належний відповідач у даній справі .

У відповідності до вимог ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, згідно із ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У рішенні суд першої інстанції зазначив, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємицею та прийняла після померлої спадщину.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість позивачем заявлених позовних вимог, з огляду на те, що банком не доведено той факт, що саме відповідач по справі ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої та прийняла після неї спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, є відповідною.

Слід зазначити,що АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження наявності у спадкодавця спадкового майна та його вартості, як і доказів на підтвердження того, що відповідач, є особою, яка має право на спадкування після смерті спадкодавця.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність в матеріалах справи відомостей про доведеність обсягу спадкового майна ,а саме на анкету-заяву позичальника ОСОБА_2 від 23 лютого 2011 року , з відміткою додаткової інформації : тип володіння нерухомістю за адресою проживання : з позначкою : на праві власності , не є слушними та відхиляються судом апеляційної інстанції , оскільки відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (а.с.21).

Також,слід зауважити ,що під час розгляду справи в апеляційному порядку , суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені правові норми не містять обмежень щодо дослідження в суді апеляційної інстанції лише певних засобів доказування, а тому всі докази можуть бути зазначені в апеляційній скарзі, яка визначає межі розгляду справи апеляційним судом, та поданні до суду за умови дотримання положень ЦПК України.

Таким чином, цивільне процесуальне законодавство не встановлює обов`язку відразу долучати докази до апеляційної скарги, оскільки в осіб, які беруть участь у справі, можуть виникати труднощі з їх збором та поданням до суду. Тому, клопотання про витребування доказів судом має міститися в апеляційній скарзі.

Проте, в апеляційній скарзі банк не просив витребувати докази щодо наявності у спадкодавця майна та його розміру. В матеріалах справи відсутня інформація про наявність спадкового майна та його вартість, в межах якої може бути стягнуто заборгованість.

Доводи АТ КБ « ПриватБанк « щодо спільного проживання відповідача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини після смерті останньої, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано достовірних та належних доказів проживання спадкодавця на час смерті разом з відповідачем.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

В цілому, доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «ПриватБанк» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким з`ясовані обставини справи, а доводи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги банку апеляційним судом.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нелюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох поглядів на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги, які не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції за доводів апеляційної скарги представника АТ КБ «ПриватБанк».

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат понесених позивачем за подання апеляційної скарги , апеляційний суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 05 грудня 2022 року .

Судді: