_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3764/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

19.12.2022 року суддя Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним рішення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка завдана бездіяльністю службової особи,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким: визнати незаконним рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо відмови відшкодувати майнову (матеріальну) шкоду ОСОБА_1 . Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 96 248 грн. 88 коп. (дев`яносто шість тисяч двісті сорок вісім гривень вісімдесят вісім копійок). Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 48 000 грн. 00 коп. (сорок вісім тисяч гривень). Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь громадянина України ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь громадянина України ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 481 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви, приходить до висновку, що провадження по справі відкрити неможливо, а позов з усіма додатками потрібно повернути позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частою четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункти 2, 7, 17 частини першої статті 4 КАС України).

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Так, пунктами 1 та 2 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Поняття публічної служби є широким, оскільки включає в себе державну службу, службу в органах місцевого самоврядування та службу в публічних установах. Під «публічною службою» необхідно розуміти врегульовану виключно Конституцією та законами України професійну публічну діяльність осіб, які заміщують посади в державних органах і органах місцевого самоврядування щодо реалізації завдань і функцій держави та органів місцевого самоврядування. Публічну службу в найширшому розумінні можуть здійснювати працівники усіх організацій публічного сектору: органами державної влади (тобто не лише виконавчої, а й законодавчої та судової); державними підприємствами та установами; органами місцевого самоврядування; комунальними підприємствами та установами.

В рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 813/1045/18).

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

Враховуючи те, що у позовній заяві вимога про відшкодування шкоди є похідною та об`єднана з вимогою публічно правового характеру щодо визнання незаконним рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області, їх спільний розгляд має здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Тобто вказаний спір, що виник між сторонами, стосується певного рішення органу державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. В цей же час, спори, пов`язані оскарженням рішень органу державної влади, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, роз`яснивши ОСОБА_1 , що розгляд справи належить до юрисдикції Одеського окружного адміністративного суду та не відноситься до переліку предметної юрисдикції справ, визначеного частиною першої ст.20 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним рішення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка завдана бездіяльністю службової особи.

Роз`яснити, що позивач може звернутись з даним позовом до відповідного адміністративного суду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалу невідкладно надіслати позивачеві разом із позовною заявою та додатками до неї.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.