Справа № 674/586/22
Провадження № 2/674/298/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької областів складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е.,

за участю секретаря судового засідання Проценко Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є дружиною померлого, спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла згідно ч.3 ст.1268 ЦК України та успадкувала частину належного йому спадкового майна земельну ділянку, про що нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, інших спадкоємців котрі могли би претендувати на спадщину не має. Однак, у видачі такого свідоцтва на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлого на таке майно. Навівши доводи щодо належності вказаного спадкового майна спадкодавцю, позивачка просить задовольнити позов.

Згідно з ухвалою судді від 31 травня 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, однак надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вимоги позову підтримала у повномуобсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Дунаєвецької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, позов визнав.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_3 , їй присвоєно шлюбне прізвище ОСОБА_4 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишив заповіт від 30 грудня 2020 року, згідно якого все своє майно заповів дружині ОСОБА_1 .

На дату смерті ОСОБА_2 був власником спадкового майна, у вигляді земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 036781 та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

До майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А. заведено спадкову справу 224-2021.

Як вбачається з матеріалів означеної спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом та заповітом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка є позивачка. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку, 2,2003 га, цільове призначення якої для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер вказаної земельної ділянки :07:014:0016, що знаходиться на території Великожванчицької сільської ради Кам`янець-Подільського району ( раніше Дунаєвецького ) Хмельницької області.

Разом із цим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №90/02-31 від 23.02.2022 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку відсутню правовстановлюючого документу на це майно.

Наведена обставина стала підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом.

Вирішуючи обґрунтованість доводів позивачки, наведених нею на підтвердження позовних вимог, при застосуванні норм права судом враховується наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що акт про завершення будівництвом житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою (районною) міською радою не видавались на прізвище ОСОБА_2 .

Довідкою Дунаєвецької міської ради від 21.04.2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з ним на день його смерті у вказаному будинку були зареєтровані: дружина ОСОБА_1 .

Згідно виписки з погосподарської книги №12 за 1986-1990 роки, виданої Дунаєвецькою міською радою, ОСОБА_2 значиться головою двору з 1987 року за адресою: АДРЕСА_1 . Рік забудови 1962.

Проте, як з`ясовано судом, право власності на означене нерухоме майно не зареєстроване.

Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений. Згідно висновку про вартість майна ринкова вартість житлового будинку загальною площею 63,2 м. кв., в тім числі житлова площа 27,9 м.кв., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами становить 40246 гривень.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03 серпня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Судом також враховується, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Як з`ясовано судом, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1962 році.

У 1962 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

Із урахуванням наведеного, а також зважаючи на встановлені судом обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає доведеними наведені позивачкою обставини щодо належності ОСОБА_2 на праві власності будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень статті 1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Нормами ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підсумовуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючисьст.ст. 10, 23, 81, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на нерухоме майно, яким є житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повненайменуваннясторін:

позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач Дунаєвецька міська рада, місцезнаходження: Хмельницька область, м.Дунаївці, вул..Шевченка,50, .

Суддя Ю. Е. Шафікова