У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м. Київ

Справа №824/48/22

Провадження № 22-вк/824/78/2022

Резолютивна частина ухвали оголошена 17 листопада 2022 року

Повний текст ухвали складено 17 листопада 2022 року

Київський апеляційний суд

в складі: головуючого судді Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Карпенко В.Р.

учасники справи:

сторони арбітражного

розгляду позивач IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина)

відповідач Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) адвоката Муляр Євгенія Григоровича про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промислові палаті України від 24 грудня 2021 року №195/2021, у справі за позовом IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) адвокат Муляр Є.Г. звернувся до Київського апеляційного суду як до суду першої інстанції із заявою про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово промисловій палаті України у справі №195/21 від 24 грудня 2021 року за позовом IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України у складі арбітра А.Климчука прийнято рішення 21 грудня 2021 року у справі №195/2021, яким стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) 47201,00 Євро - основного боргу за поставлену продукцію, 1341,17 Євро - трьох відсотків річних, нарахованих за порушення грошового зобов`язання,3026,03 Євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, 1300,00 Євро на відшкодування витрат на правову допомогу, а разом 52868,20 Євро.

Відповідно до п.10.3 Договору, якщо сторони не дійдуть згоди при розгляді виниклого спору, спір передається на вирішення у Міжнародний комерційний Арбітражний суд при Торгово-промисловій Палаті України за затвердженим регламентом, кількість суддів - 1, при розгляді спору буде застосовуватися матеріальне право України, мова судочинства - російська.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення є остаточним та набуло законної сили з дати винесення - 24 грудня 2021 року, що підтверджується довідкою МКАС при ТПП України від 31 січня 2022 року вих. №196/14-6.

ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) подало заперечення на заяву представника IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) адвоката Муляр Є.Г. про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промислові палаті України від 24 грудня 2021 року №195/2021. Зазначило, що за договором №44 (2) 20 ГЕ від 03.02.2020 /53-121-01-20-09070 від 18.02.2020 заявник IEC Industrie Eхport GmbH поставив ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) наступну продукцію: прокладки (gasket), виробництва ТОВ «Танаіс», м.Волгодонськ, Росія. Відповідно до норм Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснення розрахунків є можливим після отримання від обслуговуючого банку дозволу на проведення фінансової операції з купівлі валюти (євро) на Міжбанківському валютному ринку України. Разом з тим, згідно п. 12 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» визначено, що уповноваженим установам забороняється здійснювати торгівлю валютними цінностями (уключаючи операції за дорученням клієнтів).

Листом Національного банку України №25-0005/25858 від 05.04.2022 повідомлено про зупинення видаткових фінансових операцій за зовнішньоекономічними договорами, що передбачають поставку в Україну продукції виробництва Російської Федерації з території Російської Федерації або інших країн, та оплату продукції, країною походження якої є Російська Федерація. Вказаний лист Національного банку України був надісланий Державному підприємству «НАЕК «Енергоатом» для використання в роботі та неухильного дотримання вимог НБУ при здійсненні операцій за зовнішньоекономічними договорами у зв`язку з введенням воєнного стану.

Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб; пов`язаних з державою-агресором постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» установлений мораторій (заборона) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань. Таким чином, були відсутні підстави для здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за зовнішньоекономічними договорами, що передбачають поставку в Україну продукції виробництва РФ з території РФ та оплату продукції, країною походження якої є РФ. Перелічені вище обставини підтверджують наявність умотивованих підстав невиконання Боржником рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року в справі №195/2021.

Відповідно, питання про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року в справі №195/2021 (в т.ч. щодо оплати продукції, країною походження якої є РФ) має бути вирішене після прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором та скасування мораторію (заборони), установленого постановою Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації».

Посилаючись на те, що постановлення Київським апеляційним судом ухвали про визнання і надання дозволу на виконання рішення Кабінету Міністрів України може призвести до негативних наслідків як для держави Україна в цілому, так і безпосередньо для ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна), просило відмовити заявнику у задоволені заяви в повному обсязі.

В судовому засіданні представник IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) адвокат Муляр Є.Г. підтримав подану заяву та просить її задовольнити.

Представник ДП «НАЕК «Енергоатом» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про розгляд заяви, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) адвоката Муляр Є.Г., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 лютого 2020 року між IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) (постачальник) та ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) (покупець) був укладений Договір поставки продукції №44 (2) 20ГЕ (від 18.02.2020 №53- 121-01-20-09070), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію, а саме, прокладки (gasket), виробництва ТОВ «Танаіс», м.Волгодонськ, Росія.

Відповідно до п.10.3 Договору поставки продукції визначено, що якщо сторони не дійдуть згоди при розгляді виниклого спору, спір передається на вирішення у Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України за затвердженим регламентом, кількість судей -1, при розгляді спору буде застосовуватись матеріальне право України, мова судочинства - російська.

24 грудня 2021 року Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України прийняв рішення у справі №195/2021 відповідно до якого задовольнив позовні вимоги IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна). Відповідно до вказаного рішення Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України стягнув з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) на користь IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) 47201,00 Євро - основного боргу за поставлену продукцію, 1341,17 Євро - трьох відсотків річних, нарахованих за порушення грошового зобов`язання,3026,03 Євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, 1300,00 Євро на відшкодування витрат на правову допомогу, а разом 52868,20 Євро.

Провадження у справах про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначено главою 3 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

до ст.478 ЦПК суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Таким чином, даний спір міг бути переданий до міжнародного комерційного арбітражу.

Визнання та виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року в справі №195/2021 за позовом IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) про стягнення коштів не суперечить публічному порядку України.

Заперечуючи проти задоволення заяви, ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом», не надало доказів на підтвердження того, що арбітражна угода є недійсною, його не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин воно не могла подати свої пояснення, рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, законодавству України, або ж рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом.

Наведені ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» обставини, зокрема, щодо поширення на них мораторію (заборони) установленого постановою Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року.

Крім того, як зазначено представником заявника IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина), IEC Industrie Eхport GmbH зареєстрована та діє відповідно до законодавства Німеччини, посадові особи компанії не є резидентами ні Російської Федерації, ні Республіки Білорусь.

Судом не встановлено наявності підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, визначених ст. 478 ЦПК України.

Враховуючи викладене, заява представника IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року підлягає задоволенню.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В матеріалах справи міститься ордер серії АА №121794, відповідно до якого адвокат Муляр Є.Г. представляє інтереси IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) в Київському апеляційному суді, а також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000240, видане Муляр Є.Г. (а.с.7,8).

Разом із поданою заяво про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року у справі №195/2021, представник Муляр Є.Г. надав договір №KMLF/46/2021 про надання правової допомоги від 28 липня 2021 року, укладений між АО «Копусь і МулярКонвента Ліґал» в особі керуючого партнера Муляр Є.Г., та IEC Industrie Eхport GmbH (а.с.9-18).

Заявником на підтвердження виконання замовником послуг правничої допомоги надано invoice №46/2021/4 від 31.05.2022 року про сплату IEC Industrie Eхport GmbH IEC послуг АО «Копусь і Муляр» на суму 500 Євро.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог ч.5 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19).

Заперечень проти суми понесених заявником на оплату послуг правничої допомоги, представником Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не надано.

Представник IEC Industrie Eхport GmbH згідно з положеннями статті 81 ЦПК України довів надання правової допомоги у суді в заявленому розмірі, зазначений розмір витрат відповідає критерію розумності, співмірності та був необхідним.

Таким чином, з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 Євро.

За результатом розгляду заяви з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція ДП «НАЕК «Енергоатом» (Україна) на користь IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) підлягає стягненню 1240,50 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви.

Керуючись ст. ст. 474-479 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) адвоката Муляр Євгенія Григоровича про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промислові палаті України від 24 грудня 2021 року №195/2021- задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2022 року в справі № 195/2021, про стягнення заборгованості та витрат на оплату правничої допомоги.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України ухваленого в складі одноосібного арбітра Климчука Андрія, відповідно до якого стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) на користь IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) 47201,00 Євро - основного боргу за поставлену продукцію, 1341,17 Євро - трьох відсотків річних, нарахованих за порушення грошового зобов`язання, 3026,03 Євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, 1300,00 Євро на відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 52868,20 Євро та 1240,50 грн. судового збору.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) на користь IEC Industrie Eхport GmbH (Німеччина) витрати на правову допомогу в сумі 500 Євро.

Дані сторін арбітражного спору:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київв, вул. Назаровська, 3, ідентифікаційний номер 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний номер 19355964);

IEC Industrie Eхport GmbH (Dammwerg 7, Mainz, Germany, D-55130, Trade register number:HRB 45907, Individual taxpayer number: ).

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя А.М. Стрижеус