ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3610/13-ц

Провадження № 22-ц/4820/674/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Цугель А. О.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції представника позивача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2021 року (суддя Цішковський В. А., повне судове рішення складено 10 січня 2022 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 28 липня 2008 року договору № 0 (в системі обліку банку № 1) ОСОБА_8 (тепер - ОСОБА_1 ) отримала кредит у розмірі 78300 доларів США на строк до 27 липня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Задля зниження фінансового навантаження на позичальника 18 березня 2009 року та 28 лютого 2011 року за згодою сторін укладені додаткові угоди про зміну строку сплати процентів та зміну терміну погашення кредиту - 27 липня 2017 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань 28 липня 2008 року з ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 219916, відповідно до умов якого останній зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань. 28 липня 2008 року з ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки № 90980, відповідно до умов якого в іпотеку передано земельну ділянку площею 629 кв. м і житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 203,87 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та належать іпотекодавцю на праві власності. З вересня 2011 року позичальник не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. Банк направив відповідачам претензії, проте вимоги не виконані. Станом на 04 листопада 2013 року заборгованість складає 76591,86 долар США, з яких: 60585,57 доларів США заборгованість за кредитом, 16006,29 доларів США прострочена заборгованість за процентами, та 27472,72 грн пеня.

Тому позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 76591,86 долар США та 27472,72 грн пені; звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 629 кв. м та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 203,8 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_7 на праві власності, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотримання вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2021 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 1 від 28.07.2008 станом на 04.11.2013 у сумі 76591,86 долар США, з яких заборгованість за кредитом 60585,57 доларів США, прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом 16006,29 доларів США, а також пеню у розмірі 27472,72 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1, укладеним 28 липня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 , у сумі 76591,86 долар США та пені у розмірі 27472,72 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 203,8 кв. м та земельну ділянку площею 629 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради народних депутатів 02.03.1984 на підставі рішення № 40 від 28.02.1984 та зареєстрованого 02.03.1984 у Старокостянтинівському БТІ в реєстрову книгу № 16, номер запису 3030, реєстраційний номер 24095068, та на підставі державного акта на право власності на землю серії ЯД № 013230, виданого Старокостянтинівською міською радою 16.07.2008 на підставі рішення № 22 п. 16 від 11.03.2008 та зареєстрованого в Книзі за № 20. Предмет іпотеки підлягає реалізації із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-ІV шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Визначено початкову ціну предмета іпотеки для реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З вартості предмета іпотеки АТ «УкрСиббанк» має бути сплачена заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором № 1 від 28.07.2008 станом на 04.11.2013 у сумі 76591,86 долар США та пеня у розмірі 27472,72 грн. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Стверджує, що підпис в оригіналі кредитного договору та у додаткових угодах не належить їй. Клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи безпідставно залишено без розгляду. Така ухвала суду є незаконною. Доказів отримання нею кредитних коштів позивач не надав. Розрахунок заборгованості не може бути доказом наявності договірних зобов`язань між сторонами та заборгованості, оскільки не є первинним бухгалтерським документом. Позивач обґрунтовує заборгованість виключно договорами та розрахунком заборгованості, які не містять інформації про нарахування заборгованості. Відповідачка посилається також на незаконність ухвали суду першої інстанції від 09 грудня 2021 року про залишення без розгляду її клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позивач не надав витребуваних судом доказів (документів).

ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог до нього та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Суд під час розгляду справи не дослідив факт збільшення обсягу відповідальності поручителя в силу укладення додаткових угод до кредитного договору. Про укладення додаткових угод він повідомлений не був. Заперечує факт підписання додаткової угоди до договору поруки. Збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди є підставою для припинення поруки. Про розгляд справи не був належним чином повідомлений.

АТ «Укрсиббанк» у відзиві просить залишити апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на необґрунтованість їх доводів. Зазначає, що укладення кредитного договору встановлено рішенням суду у справі № 683/1657/14. Наявність заборгованості не спростована відповідачами. Укладення додаткових угод до кредитного договору не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Крім того, останній при укладенні договору поруки надав згоду на виконання зобов`язань за кредитним договором, які можуть виникнути у майбутньому.

У засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_1 і ОСОБА_3 апеляційні скарги підтримали. Представник Банку апеляційні скарги не визнав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

На підставі пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з частинами 1, 3, 7, 8 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 (тепер АДРЕСА_2 ) (а.с. 60, т. 1).

Проте за вказаною адресою судові повістки не надсилалися. Судова повістка про виклик на 29 грудня 2021 року була надіслана ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 і повернулася до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 201, т. 3).

Таке повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання у справі не може бути визнано належним у розумінні ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про неналежне повідомлення про розгляд справи заслуговують на увагу.

Розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, та обґрунтування ним апеляційної скарги такою підставою порушує права останнього і є обов`язковою підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Суд першої інстанції правильно установив, що 28.07.2008 між Банком і ОСОБА_8 (тепер - ОСОБА_1 ) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 у сумі 78300 доларів США, що еквівалентно 379191,24 грн. Позичальниця зобов`язалася повернути кредит у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком № 1 до договору, але у будь-якому випадку не пізніше 27.07.2015, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (а.с. 7-16, т. 1).

Відповідно до п. 1.3.1. договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів встановлюється плата у розмірі 15% річних. Після закінчення цього строку процентна ставка підлягає перегляду.

Додатковою угодою № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 липня 2008 року, укладеною між Банком і позичальницею 28 липня 2008 року, передбачено сплату комісії у розмірі, визначеному договором, випадки встановлення подвійної процентної ставки, додано графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (Додаток № 2) і Тарифи банку (Додаток № 3) (а.с. 17-22, т.1).

У той же день ОСОБА_1 за її заявою видано 78300 доларів США (а.с. 125-126, т. 1).

18 березня 2009 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 липня 2008 року, відповідно до якої строк сплати процентів встановлено з 01 по 25 число кожного місяця. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Викладено додаток № 1 (графік погашення кредиту) у новій редакції (а.с. 23-25, т. 1.)

28 лютого 2011 року між Банком і ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 липня 2008 року, згідно з умовами якої для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, так і реєстраційний номер в системі обліку Банку, а саме № 1. Змінено кінцевий термін повернення кредиту до 27 липня 2017 року та викладено додаток № 1 у новій редакції (а.с. 26-32, т. 1).

Відповідно до додаткової угоди № 4 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 липня 2008 року сторони домовились, що Банк не користується своїм правом щодо нарахування пені у період з 05.03.2010 по 28.02.2011 включно, що передбачено пунктом 4.1. договору № 0 від 28.07.2008 (а.с. 33, т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором 28 липня 2008 року Банк і ОСОБА_3 уклали договір поруки № 219916, відповідно до умов якого останній зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.07.2008. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 34-36, т. 1).

Відповідно до договору іпотеки № 90980 від 28 липня 2008 року, укладеного між Банком і ОСОБА_7 , останній передав іпотекодержателю в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань боржника за договором № земельну ділянку площею 629 кв. м і житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 203,87 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та належать іпотекодавцю на праві власності (а.с. 38-41, т. 1).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2021 ОСОБА_10 є власником земельної ділянки кадастровий номер :06:005:0005 площею 629 кв. м та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 203,87 кв. м, що розташований на цій земельній ділянці, по АДРЕСА_1 (а.с. 111-114, т. 3).

25 вересня 2013 року відповідачам надсилались вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 31 календарного дня та повідомлено, що у випадку не усунення порушень та не сплати простроченої заборгованості у встановлений строк, на 32 календарний день з дати отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги, термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатись таким, що настав, заборгованість - обов`язковою до повернення в повному обсязі, що разом складає 74516,52 доларів США та підлягає уточненню на дату фактичного повернення коштів (а.с. 49-51, т. 1).

Зазначена вимога отримана ОСОБА_1 і ОСОБА_7 01 жовтня 2013 року (а.с. 54, т. 1).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Факт укладення 28.07.2008 між Банком і ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 0 установлений рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області у справі № 683/1657/14 за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи ОСОБА_8 , приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О. Є., Реєстраційна служба Старокостянтинівського районного управління юстиції, про визнання недійсним договору іпотеки і додаткового договору до нього.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому апеляційний суд не приймає до уваги зазначені в апеляційній скарзі заперечення ОСОБА_1 щодо укладення нею кредитного договору та отримання кредитних коштів.

За розрахунком позивача станом на 04 листопада 2013 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 76591,86 долар США, з яких: 60585,57 доларів США заборгованість за кредитом, 16006,29 доларів США заборгованість за процентами, та 27472,72 грн пеня, з яких: 18535,21 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 8937,51 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами (а.с. 55-57, т. 1).

На спростування розміру заборгованості відповідачі доказів не надали.

Не містять посилання на такі докази й апеляційні скарги.

З урахуванням встановлених обставин порушення кредитних зобов`язань, що призвели до виникнення заборгованості, є підставою для стягнення цієї заборгованості.

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право позивача на дострокове повернення кредиту та порядок такого повернення передбачені розділом 6. договору про надання споживчого кредиту.

Передбачений договором порядок дострокового повернення кредиту був дотриманий позивачем.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 1 і 3 статті 549 ЦК України).

Розділом 4. договору про надання споживчого кредиту визначено відповідальність за порушення позичальником термінів будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених договором - сплата пені у розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, але розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому Банк може використовувати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (частина 1 статті 553 ЦК України).

За змістом частин 1 і 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. договору поруки № 219916 від 28.07.2008 поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_6 усіх зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 липня 2008 року (основний договір), існуючих в теперішній час і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови основного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про припинення поруки у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності без згоди поручителя не заслуговують на увагу з таких підстав.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.

У разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання.

Згідно з умовами пункту 2.1. договору поруки від 28.07.2008 у випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору, не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін.

Отже, у пунктах 1.2., 2.1. договору поруки передбачено, що поручитель підтвердив, що він ознайомлений та згоден зі всіма умовами кредитного договору та цим надав згоду на запровадження будь-яких інших нових умов кредитного договору, з моменту їх внесення в кредитний договір, та на збільшення обсягу відповідальності поручителя у зв`язку з такими змінами.

Зазначена умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які є вільними у визначенні змісту зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

На підставі частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина 3 статті 509 ЦК України, пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України).

До такого висновку прийшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/4111/13-ц і апеляційний суд його враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного вище непідписання ОСОБА_3 додаткової угоди № 1 від 28.02.2011 до договору поруки правового значення для вирішення спору немає.

Отже, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з боржника і поручителя у солідарному порядку.

У зв`язку з тим, що заборгованість за кредитним договором стягнута судом у солідарному порядку з боржника і поручителя, який не був належним чином повідомлений про розгляд справи, рішення суду у частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором і стягнення судового збору з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки ухвалено відповідно до норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Згідно з частинами 1 і 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (частина 1 статті 39 Закону).

На підставі частини 1 статті 41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2., 4.3. договору іпотеки № 90980 від 28.07.2008 іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Право визначення підстав та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

Предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 203,8 кв. м, житловою площею 77,8 кв. м і земельна ділянка площею 629 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради народних депутатів 02.03.1984 на підставі рішення № 40 від 28.02.1984 та зареєстрованого 02.03.1984 у Старокостянтинівському БТІ в реєстрову книгу № 16, номер запису 3030, реєстраційний номер 24095068, та на підставі державного акта на право власності на землю серії ЯД № 013230, виданого Старокостянтинівською міською радою 16.07.2008 на підставі рішення № 22 п. 16 від 11.03.2008 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 20 (пункт 1.1. договору іпотеки).

На підставі наведених норм права невиконання (неналежне) виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, дає підстави Банку задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене рішення суду про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно залишити без змін.

Не заслуговують на увагу заперечення ОСОБА_1 на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, та включені до апеляційної скарги на рішення суду з таких підстав.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви АТ «УкрСиббанк» (а.с. 196, т. 3).

Частиною 10 статті 84 ЦПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Суд обґрунтовано визнав за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами - засвідченими копіями документів.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи залишено без розгляду, оскільки ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11.02.2021 у справі призначалась судова почеркознавча експертиза за клопотанням відповідачки, проте постановою Хмельницького апеляційного суду від 06.05.2021 ухвала суду скасована, заява про призначення експертизи залишена без задоволення (а.с. 232-233, т. 3).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

Отже, суд першої інстанції підставно розцінив повторне клопотання відповідачки про призначення експертизи для підтвердження обставин не підписання нею кредитного договору і додаткових угод до нього як зловживання процесуальними правами і намагання затягнути розгляд справи та залишив клопотання без розгляду.

Підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2021 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором і стягнення судового збору з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) і ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, ІК ) заборгованість за кредитним договором № 1 від 28 липня 2008 року у сумі 76591,86 долар США (сімдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто один долар США 86 центів), з яких: заборгованість за кредитом - 60585,57 доларів США (шістдесят тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять доларів США 57 центів), прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 16006,29 доларів США (шістнадцять тисяч шість доларів США 29 центів) і пеню у розмірі 27472,72 грн (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят дві грн 72 коп.) та витрати по оплаті судового збору по 1147 грн (одна тисяча сто сорок сім грн) з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта