ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 670/72/20

Провадження № 22-ц/4820/1778/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 670/72/20 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на площадку з твердим покриттям, яка передана їй відповідно до рішення зборів співвласників від 17.06.2001 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що у зв`язку з приватизацією земельних ділянок виникла необхідність визнання права приватної власності на майновий пай, яким вона володіє на підставі Свідоцтва серія НОМЕР_1 , та який переданий їй згідно акта прийому-передачі основних засобів від 19.07.2001 року на суму 2647,80 грн. Майновий пай із пайового фонду колишнього КСП «Поділля», на який має право позивачка, складається, зокрема, з площадки з твердим покриттям розміром 135,3 кв. м, але оскільки сільська рада відмовила їй у видачі Свідоцтва на право власності, то виникла необхідність звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не погодилися із таким рішенням суду, подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким задоволити позов.

ОСОБА_2 , яка подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в скарзі вважає оскаржуване рішення незаконним, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права також просить його скасувати, ухвалити нове, яким задоволити позов.

Вказує, що відповідач під час розгляду справи, не надав жодних доказів, зокрема, генерального плану, що площадка знаходиться у його власності.

Також вважає голослівною заявою, якою лише намагається ввести суд в оману, пояснення селищного голови ОСОБА_3 про те, що частина асфальтобетонної дороги площею 135,3 кв.м. на території Нетечинецького старостинського округу, яка належала членам КСП «Поділля», є допоміжним обладнанням відповідної частини земельної ділянки та елементом благоустрою, призначений для ефективного використання частини земельної ділянки.

При цьому, вимоги ОСОБА_1 підтверджені належними доказами, зокрема, Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий пай) серії ХМВН № 011461 від 18.06.2001р., за яким позивачка має право на пайовий фонд майна КСП «Поділля» с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області, де її частка у майні пайового фонду підприємства становить 2941 грн. або 0,3789 %.

Також, відповідно до акту б/н прийому-передачі основних засобів від 19.07.2001р. ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Вікторія» в рахунок майнового паю площадку з твердим покриттям площею 135,3 кв.м., вартістю 2647.80 грн.

Вказує, що згідно чинного законодавства право власності на ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових виробничих та інших будівель та споруд. Асфольтобетонне покриття є поліпшенням земельної ділянки, яке неможливо відокремити, влаштування такого покриття призводить до зміни експлуатаційних характеристик поверхневого шару земельної ділянки.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та доведеними належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу Віньковецька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними, зазначає, що частина асфальбетонної дороги, площею 135,3 кв.м. є допоміжним обладнанням відповідної частини земельної ділянки, є елементом благоустрою, що призначена для ефективного використання частини земельної ділянки, яка належала членам КСП «Поділля» та не є об`єктом нерухомості, а тому не підлягає обов`язковій державній реєстрації. Крім того, ОСОБА_1 має право на майновий пай, а не на земельну частку пай, тому відповідно до чинного законодавства право власності на земельну ділянку в неї відсутнє.

Тому просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що позивачка на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМВН № 011461 від 18.06.2001 року, має право на пайовий фонд майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Поділля» с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області, та її частка у майні пайового фонду підприємства становить 2941 грн, або 0,3789 відсотків (а.с. 4).

Відповідно до акту передачі майна, яке виділене під пайовий фонд, затвердженого загальними зборами громадян-співвласників 17 червня 2001 року, уповноваженій особі від інших осіб щодо розпорядження майном - ОСОБА_4 комісією ТОВ «Лан» передано майно у вигляді споруд та будівель на загальну суму 776211 грн., в якому в розділі «Споруди» зазначена дорога до ферми ВРХ вартістю 251037,04 грн. Площадки з твердим покриттям розміром 135,3 кв. м., яка є предметом даного позову в переліку даного майна відсутня.

Згідно з актом прийому-передачі основних засобів від 19.07.2001 року ОСОБА_4 рішенням комісії з організації вирішення питань майнових паїв в натурі виділено в рахунок вартості майнового паю, площадку з твердим покриттям 135,3 кв.м вартістю 2647,80 грн.,

Згідно схеми розташування земельної ділянки, площадка з твердим покриттям розташована в АДРЕСА_1 і займає площу 0,24 га

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. На підставі ст. 9 зазначеного Закону право розпоряджатися своїм паєм член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Тоді ж в нього виникає право на пай натурою.

Згідно до Указу Президента України № 62/2001 від 29 січня 2001 року Міністерству аграрної політики України, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям необхідно забезпечити утворення комісій з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки, а також здійснення заходів, передбачених пунктом 1 цієї статті, із залученням до їх складу колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, працівників органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та представників суб`єктів господарювання, які було створено внаслідок реорганізації чи на основі майна, що належало ліквідованим колективним сільськогосподарським підприємствам, а Кабінету Міністрів України затвердити у місячний строк типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 затверджено Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки.

У п. 3 цього Типового положення зазначено, що основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, у тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Пунктами 4, 5 цього Типового положення визначені права комісії, які зводяться до проведення розрахунків щодо пайового майна, визначення структури пайового фонду тощо.

Згідно з підпунктом 10 п. 4 Типового положення комісія лише вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачі їх у спільну власність.

Позивачем не надано суду доказів, що вона зверталась до зборів власників майнових паїв із заявою про виділення зі складу пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства майнового паю в натурі у вигляді площадки з твердим покриттям, площею 135,3 кв.м вартістю 2647,80 грн, таке питання було предметом вирішення зборів власників майнових паїв і рішенням зборів було прийнято відповідне рішення.

В акті прийому-передачі основних засобів від 19.07.2001 року про передачу ОСОБА_4 в рахунок вартості майнового паю, площадку з твердим покриттям 135,3 кв.м вартістю 2647,80 грн. є посилання лише на рішення комісії з організації вирішення питань майнових паїв про передачу такого майна від 08.07.2001 року.

Однак комісія з організації вирішення майнових питань не вправі приймати рішення про виділення майнового паю в натурі, а тим більше на підставі таких рішень передавати майнові паї в натурі у власність будь-яких осіб, дана комісія має лише право вносити пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів із складу майна реорганізованого підприємства.

Таким чином звернення до суду з позовом про визнання права власності на майновий пай в натурі у вигляді площадки з твердим покриттям 135,3 кв.м вартістю 2647,80 грн. без попереднього вирішення вказаного питання загальними зборами співвласників майнових паїв є передчасним, суд не вправі підміняти рішення зборів всіх співвласників майнових паїв, адже відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а у даному випадку у відповідності до вимог чинного законодавства на підставі рішення зборів співвласників.

Крім того у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так рішенням Віньковецького районного суду від 19.06.2019 року у справі № 670/238/19, розглянутій в порядку КАС України відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області Дурдаса Юрія Миколайовича, у якому позивачка просила зобов`язати державного реєстратора Дурдаса Ю.М. зареєструвати за нею право власності на майновий пай, а саме площадку з твердим покриттям, що знаходиться у с. Нетечинці, Віньковецького району, Хмельницької області.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на дане рішення залишено без задоволення, а рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 19.06. 2019 року - без змін.

Розглядаючи цю справу, суди дійшли висновку, що спірна одиниця - площадка з твердим покриттям, є частиною асфальтобетонної дороги площею 135,3 кв. м на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, як допоміжне обладнання відповідної частини земельної ділянки, елемент благоустрою, призначене для ефективного використання частини земельної ділянки, яка належала членам КСП «Поділля» з метою задоволення потреб населення у покращенні можливостей її експлуатації за призначенням, спірний об`єкт не відповідає головним ознакам нерухомості, та не є об`єктом нерухомості та обов`язковій державній реєстрації не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 184 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

За нормами ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа який засвідчує його право власності.

За нормами ст. 1 Законом України «Про автомобільні дороги» (2862-15) дорожнє покриття - це укріплені верхні шари дороги, що сприймають навантаження від транспортних засобів.

Як встановлено судовим рішенням в адміністративній справі № 670/238/19 спірна одиниця - площадка з твердим покриттям, є частиною асфальтобетонної дороги площею 135,3 кв. м на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, не відповідає головним ознакам нерухомості, та не є об`єктом нерухомості, а тому даний об`єкт не є нерухомим майном в розумінні вимог ЦК України та, відповідно, об`єктом права власності.

На підставі вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в позові з цих підстав є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг, що відповідач під час розгляду справи, не надав жодних доказів, зокрема, генерального плану, що площадка знаходиться у його власності, пояснення селищного голови є голослівними, а вимоги ОСОБА_1 підтверджені належними доказами, зокрема свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий пай) актом б/н прийому-передачі основних засобів від 19.07.2001р. слід відхилити.

Такі доводи апелянта спростовуються матеріалами справи та судовими рішеннями в адміністративній справі № 670/238/19.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2022 ро ку залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова