Cправа № 127/9464/22
Провадження № 2/127/1164/22
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання,

вимоги позивача:

стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» суму заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року з врахуванням суми втрат від інфляційних процесів та 3% річних від суми основного боргу в загальному розмірі 11 389 грн. 94 коп.,

в с т а н о в и в:

09 травня 2022 року комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання.

В позовній заяві зазначено, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року за № 630.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2022 року було скасовано судовий наказ № 127/33160/21, виданий 14 грудня 2021 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання.

Житлове помешкання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані та проживають відповідачі, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «ВМТЕ», однак відповідачі регулярно порушуючи умови п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, а також п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

12 жовтня 2007 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 31000112 (07310112) про надання послуг з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання.

Відповідно до п. 1 Договору, Виконавець зобов`язується надавати Споживачеві - наймачеві (власнику) квартири та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 послуги з водо-, теплопостачання, а Споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього Договору.

Пунктом 13.1. Договору встановлено, що Споживач зобов`язаний своєчасно, в установлений договором термін, оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у разі прострочення платежів сплатити пеню, а на вимогу Виконавця - суму втрат від інфляції та 3% річних.

Розрахунковий період оплати послуг - один місяць. Споживач, зобов`язаний вносити плату за надані послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (п.7. Договору).

Пунктом 24 Договору сторони погодили строк позовної давності за даним Договором, що становить 5 (п`ять) років.

За період з листопада 2018 по серпень 2021 року відповідачам нарахована сума боргу в розмірі 11 389 грн. 94 коп., з яких: 11 107 грн. 11 коп. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 161 грн. 87 коп. - сума 3% річних від суми заборгованості та 120 грн. 96 коп. - сума втрат від інфляційних процесів.

Із зазначених вище підстав позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, оскільки в добровільному порядку відповідачі відмовляються сплатити борг.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб (а.с. 26).

Відповідачі у встановлений судом строк на позовну заяву подали відзив, в якому заперечують проти позову та просять суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з відсутністю заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. Вищезазначене обґрунтовують тим, що відповідно до Договору №31000112 від 12 жовтня 2007 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладеного між сторонами тариф за гаряче водопостачання у разі наявності засобів обліку складає 9,85 грн./куб.м., але, в оборотній відомості, яку позивач додав до позовної заяви, в якості обґрунтування суми своїх вимог, він вказує різні в залежності від року тарифи за гарячу воду. За 11 місяців 2019 року він вказав тариф 90,10 грн., з грудня 2019 року по травень 2020 року тарифи відсутні. За червень 2020 року по травень 2021 року - 90,10 грн. Надалі тарифи взагалі незрозумілі, а саме: червень - 147,19 грн., липень - 36,04 грн., серпень - 109,21 грн. Аналогічна ситуація спостерігається також в нарахуваннях та тарифах за теплову енергію, тобто опалення.

Відповідачі зазначають, що у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживанім: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим, з централізованого гарячого водопостачання згідно показань приладів обліку.

Відповідачі зазначають, що позивачем із користю для себе вибрано період з листопада 2018 року по серпень 2021 року, хоча за цей період не існувало ніякої заборгованості за опалення у відповідачів перед позивачем. Відповідно до Єдиних рахунків за надані житлово-комунальні послуги за 2021- 2022 роки довготривала заборгованість за опалення відсутня взагалі, а щомісячні нарахування сплачуються регулярно і в повному обсязі. Заборгованість же за гаряче водопостачання теж створена штучно, без врахування показань встановленого лічильника. Доказом відсутності заборгованості та добросовісності відповідачів при споживанні послуг з опалення є і квитанції про оплату спожитих послуг, копії деяких з них додано до матеріалів справи.

Отже, заявлені стягувачем вимоги є необґрунтованими та неіснуючими, і таким чином, позов не підлягає задоволенню. Такі вимоги позивача є також недоведеними належними і допустимими доказами, а заборгованість взагалі відсутня, та викладені у відзиві фактичні дані, а також письмові докази, що додані до нього, в повному обсязі спростовують позовну заяву про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального теплопостачання.

Крім того, відповідачі позовні вимоги позивача, які стосуються нарахувань, строк оплати яких настав до травня 2019 року, вважають, що задоволенню та розгляду не підлягають взагалі, в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Виходячи з викладеного, просять суд застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача в частині позовних вимог, які заявлені за межами строку позовної давності, та відмовити в задоволенні таких вимог. З рештою ж заявлених позовних вимог відповідачі не згодні з підстав їх фізичної відсутності та наступних підстав.

У встановлений судом строк представник КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначили, що клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності вважають безпідставним, оскільки ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2022 року було скасовано судовий наказ № 127/33160/21, виданий 14 грудня 2021 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, а згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України, заявник (стягувач) має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач зазначає, що відповідачами не було належним чином та вчасно проведено чергову повірку лічильника та взято його на абонентський облік, щоб нарахування за послугу з постачання гарячої води проводились згідно його показів, а саме 26.01.2022 року ними було проведено повірку лічильника та взято його на абонентський облік, про що свідчить Акт про прийняття вузла розподільного приладу на облік за підписом представника КП ВМР «ВМТЕ». Разом з цим, нарахування за період листопада 2018 року по травень 2021 року проводилися відповідно до показників лічильника переданих безпосередньо споживачем, крім того, за період грудня 2019 року по травень 2020 року відповідачі не споживали послугу з централізованого гарячого водопостачання, про що їм відомо, а відтак нарахування за відповідний період були відсутні.

Крім того, позивач зазначає, що на виконання рішення колегії Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 22 лютого 2008 року та розпорядження КМУ від 26 квітня 2007 року №229-р виконком Вінницької міської ради 27 листопада 2008 року затвердив рішення № 2852, згідно з яким 01 січня 2009 року на КП ВМР «ВМТЕ» введено в дію порядок розрахунків за централізоване теплопостачання за двоставковим тарифом.

Тарифи розміщено на сайті КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» https://vmte.vn.ua/price population.html

Крім того, відповідно до укладеного Договору між КП ВМР «ВМТЕ» та відповідачами, у разі наявності заборгованості попереднього періоду, оплати внесені Споживачем незалежно від призначення платежу зараховуються в рахунок погашення заборгованості попереднього періоду, у випадку відповідачів - до листопада 2018 року, про що свідчить сальдо на початок листопада 2018 року наведене в оборотній відомості, що міститься в матеріалах справи (тобто, оплата проведена у грудні 2018 року, січні 2019 року та частина оплати у лютому 2019 року погасила заборгованість до листопада 2018 року). Крім того, оплата у травні 2020 від Споживачів не надходила.

За наведених вище обставин представник позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони клопотання про розгляд справ за їх присутності не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», як виконавцем, та ОСОБА_2 , як споживачем, було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання (а.с. 9).

За умовами вказаного договору виконавець зобов`язується надавати споживачеві наймачеві (власнику) квартири та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з водо,- теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору.

У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 13 травня 2022 року (а.с. 25).

Як слідує із пунктів 24, 25 вказаного вище договору, що він вступає в силу з моменту підписання та діє протягом одного року. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила наміри внести в нього зміни або доповнення, він вважається щорічно пролонгованим на наступний термін.

Відповідно до оборотної відомості за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , помешкання відповідачів забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (а.с. 12).

Згідно із розрахунком суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з врахуванням 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги, суми втрат від інфляції по о/р 07310112 по приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за спожиті послуги централізованого теплопостачання за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року відповідачам нарахована сума боргу в розмірі 11 389,94 грн., з яких: 11 107,11 грн. сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 161,87 грн. сума 3% річних від суми заборгованості та 120,96 грн. сума втрат від інфляційних процесів (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу надання послуг з централізованого теплопостачання, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону передбачено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Звернувшись в суд з позовом Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заявлено вимогу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, обґрунтовуючи вимогу наданням таких послуг та відсутністю їх оплати.

Положеннями статей 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладання договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця є забезпечення своєчасності надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, та готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року справа № 522/401/15-ц.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3 частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Крім того, відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Як вже зазначалось судом, що 12 жовтня 2007 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 31000112 (07310112) про надання послуг з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання (а.с. 9).

Відповідно до п. 1 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачеві - наймачеві (власнику) квартири та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 послуги з водо-, теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього Договору.

Пунктом 13.1. Договору встановлено, що споживач зобов`язаний своєчасно, в установлений договором термін, оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у разі прострочення платежів сплатити пеню, а на вимогу виконавця - суму втрат від інфляції та 3% річних.

Розрахунковий період оплати послуг - один місяць. Споживач, зобов`язаний вносити плату за надані послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (п.7. Договору).

Пунктом 24 Договору, Сторони погодили строк позовної давності за даним договором, що становить 5 (п`ять) років.

Судом встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 01 червня 2021 року лічильник гарячої води було знято з абонентського обліку в зв`язку з завершенням терміну повірки та до моменту опломбування нарахування проводились по будинковому засобу обліку, який встановлено в будинку.

На час відсутності у споживача вузла розподільного обліку у зв`язку з проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною такого вузла обліку, ремонту для цілей розподільного обліку обсяг гарячої води визначається відповідно до Наказу від 22 листопада 2018 року № 315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг».

Згідно п.38 Наказу від 13 жовтня 2016 року №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал для лічильників води складає 4 роки.

Пунктом 4.3 Розділу І Наказу № 315 передбачено, що для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, починаючи з дати закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки до дати прийняття на абонентський облік повіреного засобу вимірювальної техніки. Для оплати послуги з постачання гарячої води відповідно до показників лічильників необхідно чергову повірку робити завчасно до завершення її граничного терміну, у випадку відповідачів термін повірки закінчився 01 лютого 2021року.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік» обслуговування вузлів обліку (п.10 ст. 1) огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж, ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку.

З огляду на вищевикладене, відповідачам необхідно було провести чергову повірку лічильника та взяти його на абонентський облік, з метою нарахування за послугу з постачання гарячої води проводились згідно його показів.

26 січня 2022 року було проведено повірку лічильника та взято його на абонентський облік, про що свідчить Акт про прийняття вузла розподільного приладу на облік за підписом представника КП ВМР «ВМТЕ» наданий відповідачем до відзиву (а.с. 43).

Отже, судом встановлено, що нарахування за період з листопада 2018 року по травень 2021 року проводилися відповідно до показників лічильника переданих безпосередньо споживачем, крім того, як вбачається із оборотної відомості та розрахунку суми заборгованості за період з грудня 2019 року по травень .2020 року відповідачі не споживали послугу з централізованого гарячого водопостачання, а відтак нарахування за відповідний період відсутні.

Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Рішення колегії Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 22.02.2008 та розпорядження КМУ від 26.04.2007 №229-р виконком Вінницької міської ради 27.11.2008 затвердив рішення №2852, згідно з яким 01.01.2009 на КП ВМР «ВМТЕ» введено в дію порядок розрахунків за централізоване теплопостачання за двоставковим тарифом.

Тарифи встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 31.03.2015 №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», від 28.12.2017 №1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфера:: енергетики та комунальних послуг, від 31.03.2015 №1171», від 11.12.2018 №1799 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води, що надаються населенню Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг», від 09.09.2020 №1671 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»», (введено в дію наказами КП ВМР «ВМТЕ» від 03.01.2018 №12, від 17.12.2018 №411, від 09.09.2020 №303).

Судом встановлено та перевірено, що тарифи для населення з постачання гарячої води та послугу з постачання теплової енергії розміщено на офіційному сайті КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» за посиланням https://vmte.vn.ua/price_population.html.

Відповідно до укладеного Договору між КП ВМР «ВМТЕ» та відповідачем, у разі наявності заборгованості попереднього періоду, оплати внесені споживачем незалежно від призначення платежу зараховуються в рахунок погашення заборгованості попереднього періоду, у випадку відповідачів - до листопада 2018 року, про що свідчить сальдо на початок листопада 2018 року наведене в оборотній відомості (а.с. 12).

З урахуванням викладеного, доводи відповідачів щодо неправомірного нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання у зв`язку із фактичним невикористанням відповідачем цих послуг через те, що гарячою водою, яка поставляється централізовано відповідачі практично не користуються, для підігріву води користуюся електричним бойлером, на гарячу воду встановлений лічильник, покази якого є практично незмінними протягом, як мінімум, шести останніх років, що ніби то підтверджується актом про прийняття вузла розподільного обліку/приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік від 26 січня 2022 року, складеним представником КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», в якому зафіксовано показник лічильника 557 мЗ та за результатами огляду лічильника відсутні порушення Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», суд відхиляє, оскільки відповідачами не надано суду доказу про те, що вони фактично не користуються послугами, які надаються позивачем з теплопостачання, заборгованість нарахована із порушенням та розірвання укладеного із ним договору з надання таких послуг.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачі належним чином звернулися до позивача із заявою про повідомлення вищезазначених обставин для здійснення взаєморозрахунку та в разі непогодження їх оспорив, а також відсутні докази того, що відповідачі зверталися до позивача про розірвання договірних правовідносин, укладених 12 жовтня 2007 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та ОСОБА_2 , для припинення надання їм таких послуг, а наді до відзиву докази не спростовують наявність у відповідачів заборгованості перед позивачем за надання послуг з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання у період з листопада 2018 року по серпень 2021 року.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Приписами статті 10 Закону України «Про захист прав споживачі» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг.

Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція.

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» своєчасно та у належній якості надає послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі щомісячно отримують платіжні вимоги щодо сплати боргу за отримані комунальні послуги, в тому числі, за послуги з централізованого теплопостачання, тому усвідомлюють те, що є боржниками перед КП ВМР «ВМТЕ».

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16-ц.

Судом встановлено, що відповідачі забезпечуються послугами централізованого теплопостачання, які надає позивач відповідно до укладено Договору № 31000112 (07310112) про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 12 жовтня 2007 року та своєчасно не сплачують за них кошти, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з листопада 2018 по серпень 2021 нарахована сума боргу в розмірі 11 107,11 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на зазначене вище, позивачем правомірно заявлено до стягнення 161,87 грн. - 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та 120 грн. - сума втрат від інфляційних процесів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявлене відповідачами у своєму відзиві на позов клопотання про застосування строку позовної давності, є безпідставним та необґрунтованим, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та відповідач ОСОБА_2 у п. 24 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 12 жовтня 2007 року дійшли згоди, що строк позовної давності за даним договором становить 5 років.

Таким чином, вимога позовної заяви про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання за період з листопада 2018 року по серпень 2021 року, є такою, що заявлена в межах строку позовної давності, адже із даним позовом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулось до суду 09 травня 2022 року, тобто в межах п`ятирічного строку, обумовленого сторонами в договорі.

Отже, на думку суду, обставини порушення оплати за спожиту теплову енергію є доведеними повністю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 76-89, 141, 178, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 11.2018 по 08.2021 в розмірі 11 389 (одинадцять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 94 коп., з яких: 11 107,11 сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 161,87 сума 3% річних від суми заборгованості та 120,96 грн. сума втрат від інфляційних процесів.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», місцезнаходження юридичної особи: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13; ідентифікаційний код 33126849.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК