Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про визнання співкористувачем місця родинного поховання на «Міському кладовищі м. Києва», зобов`язання до вчинення дій, зобов`язання не чинити перешкод у встановленні намогильної споруди, цоколю, огорожі та висадці зелених насаджень,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просить суд: визнати позивача співкористувачем місця родинного поховання на ділянці АДРЕСА_1 ), у межах поховання її чоловіка ОСОБА_4 ; зобов`язати відповідача як користувача місця поховання на ділянці АДРЕСА_1 ), згідно з свідоцтвом про поховання № НОМЕР_3 , привести місце родинного поховання на ділянці АДРЕСА_1 ) у стан відповідності місця поховання, діючому законодавству України; зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у встановленні на місці родинного поховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ділянці АДРЕСА_1 ) - намогильної споруди, цоколю, огорожі та висадці зелених насаджень; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , який зі згоди ОСОБА_6 (бабуся померлого) був підпохований на ділянці № НОМЕР_1 , ряд № НОМЕР_2 , місце №45 Міського кладовища ( АДРЕСА_1 ). Поховання чоловіка здійснено позивачем та батьком померлого чоловіка ОСОБА_5 , якому було видано довідку про поховання сина. У 2017 році помер батько чоловіка позивача, який також зі згоди ОСОБА_6 був підпохований на цій самій ділянці. Довідку про поховання видано позивачу. У 2019 році на спірній ділянці був підпохований зі згоди ОСОБА_6 її онук ОСОБА_7 . Догляд та утримання місця поховання чоловіка та батька чоловіка здійснює позивач, а тому вважає себе повноправним користувачем місця родинного поховання. Попри те, таке місце постійно звужується, внаслідок незаконних дій відповідача. На неодноразові звернення до відповідача та ОСОБА_6 щодо таких дій, жодної відповіді позивач не отримує. На прохання поставити намогильні споруди на чоловіка та свекра відповідач та ОСОБА_6 категорично проти, у зв`язку із чим звернулись до третьої особи з листом заборонити будь-які дії щодо цього на ділянці на ділянці АДРЕСА_1 ) будь-яким особам. У зв`язку із наведеним просить визнати її користувачем місця родинного поховання для отримання у подальшому відповідного свідоцтва та зобов`язати відповідача привести місце поховання до відповідного стану та не чинити перешкод у встановленні намогильної споруди, цоколю, огорожі та висадці зелених насаджень. Просить позов задовольнити. Вирішити питання судових витрат.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що перше поховання на ділянці АДРЕСА_1 ) здійснено ОСОБА_6 (матір`ю відповідача), яка похоронила ІНФОРМАЦІЯ_2 свого чоловіка ОСОБА_5 (батька відповідача). ОСОБА_6 як користувач місця поховання заперечує проти встановлення намогильної споруди, у зв`язку із тим, що має побажання бути похованою на цій спірній ділянці після смерті. Наводить аргументи про те, що спірна ділянка утримується користувачем у належному стані, що підтверджено актом обстеження місця поховання. Просить у позові відмовити за необґрунтованістю.

18 січня 2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у заяві про забезпечення позову у цій справі.

11 травня 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва справу передано до Подільського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю.

06 липня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить такий задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні сторона відповідача заперечили проти позову з підстав викладених у відзиві на позов.

У судове засідання представник третьої особи не з`явився, хоча повідомлявся про дату. Час та місце цього засідання, а тому з урахування думки сторін з цього питання, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Батьками ОСОБА_8 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджено копією свідоцтва про народження /а.с. 137/.

Суд установив, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (батько відповідача) та похований на ділянці АДРЕСА_1 (далі - ділянка), що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про поховання виданого 21 березня 2019 року № 8,26969П /а.с.139-140/.

Поховання ОСОБА_5 здійснила ОСОБА_6 (матір відповідача), що підтверджено листом третьої особи від 15 березня 2019 року№ 309 /а.с.143/. Дана обставина також не заперечується сторона, а тому приймається судом до уваги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі -Закон) користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання.

Відтак, суд прийшов до переконання про те, що оскільки ОСОБА_6 здійснила перше поховання на вищезазначеній ділянці свого чоловіка, у неї наявне свідоцтво про смерть та свідоцтво про поховання, а тому у відповідності до ст. 2 Закону вона є користувачем місця поховання (родинного поховання) на спірній ділянці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (чоловік позивача, онук ОСОБА_6 ) та такий був підхоронений до ОСОБА_5 на ділянці. Дані обставини підтверджено свідоцтвом про смерть та довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва видана ОСОБА_5 (батьку померлого, сину ОСОБА_6 ) від 09 травня 2016 року № 10.675 / а.с. 18, 20/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , який також підхоронений до родичів на ділянці. Дані обставини підтверджено свідоцтвом про смерть та довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва видана ОСОБА_1 (невістці померлого) /а.с. 19, 22/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , який підхоронений до родичів на ділянці. Дані обставини підтверджено свідоцтвом про смерть та довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва видана ОСОБА_2 (матері померлого, онук ОСОБА_6 ) / а.с. 141-142/.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_9 (дружина померлого ОСОБА_7 , невістка відповідача), яка підхоронена до родичів на ділянці. Дані обставини підтверджено свідоцтвом про смерть та довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва видана ОСОБА_2 (свекруха померлої).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_6 (користувач місця поховання, (родинного поховання)), яка похована на вищезазначеній ділянці. Дані обставини підтверджено свідоцтвом про смерть та довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва, виданій ОСОБА_2 (дочці померлої).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо позовної вимоги про визнання ОСОБА_1 співкористувачем ділянки, суд зазначає таке.

Судом під час розгляду цієї справи установлено, що користувачем місця поховання була померла ОСОБА_6 .

Законом України «Про поховання та похоронну справу» (далі -Закон) користувач місця поховання (місця родинного поховання) не врегульовано питання можливості набуття правонаступником статусу користувача місцем родинного поховання, однак і не забороняється набуття відповідного статус шляхом правонаступництва.

Також суд установив, що ОСОБА_1 отримала лише свідоцтво про смерть та довідку про поховання батька свого покійного чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на місці родинного поховання на ділянці.

Суд зазначає, що позивач та померлий батько чоловіка не були між собою родичами за походженням, адже між ними відсутній ступінь родинного споріднення.

Разом із тим, суд установив, що свідоцтво про смерть та довідка про поховання ОСОБА_6 , користувача місця родинного поховання, наявні у відповідача, як дочки померлої, а відтак суд вважає що така була виконавцем волевиявлення померлої ОСОБА_6 , а тому відповідач є правонаступником користувача місця родинного поховання після смерті ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що позивач не може вважатися повноправним співкористувачем місця родинного поховання, оскільки окрім похованих її чоловіка та батько чоловіка, які були підхоронені як рідні родичі по крові до померлого ОСОБА_5 , а також підхоронені інші родичі, користувачем місця поховання якого була ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_5 ) та на даний час їх дочка ОСОБА_10 .

Щодо позовної вимоги не чинити перешкоди у встановлені намогильної споруди над покійними чоловіком та його батьком, цоколь, огорожу, суд прийшов до наступного висновку.

Як зазначає позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, що весь час дбає про місце поховання свого чоловіка та батька чоловіка, а відтак вважає себе повноправним користувачем місця родинного поховання, а тому вона має намір облаштувати місце родинного поховання свого чоловіка та його батька, встановивши намогильну споруду, огорожу, цоколь, зелених насаджень, однак згода відповідача відсутня.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 25 Закону після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Отже, користувачем вищезазначеного місця поховання являється людина, яка здійснила перше поховання ОСОБА_6 , а на даний час її дочка ОСОБА_2 .

Аналізуючи норми Закону, який є спеціальним щодо спірних правовідносин, суд не встановив, що законодавством передбачено видачу свідоцтва про поховання на особу, що була прихоронена в межах поховання (родинного поховання), для запобігання непорозумінь, пов`язаних з використанням відповідно до цільового призначення місця поховання.

Позивач наводить доводи про те, що неодноразово зверталась із проханням до відповідача та ОСОБА_6 про надання згоди на встановлення намогильної споруди над покійними чоловіком та його батьком.

Надані позивачем листи звернення до відповідача та ОСОБА_6 /а.с. 32, 33/, суд не бере до уваги, адже не подано жодних доказів направлення таких адресованим особам та отримання від них відмови.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача про те, що вона неодноразово зверталась до відповідача та ОСОБА_6 , як користування місця родинного поховання, із листами про надання згоди на облаштування намогильних споруд над покійними чоловіком та його батьком, цоколь та огорожі на ділянці, адже жодних доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України суду не подано.

Окрім цього, щодо встановлення надмогильної споруди позивачем над померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спірній ділянці, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у, зокрема побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями. Поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації.

Суд установив, що відповідач звертався до третьої особи із заявою 27 лютого 2019 року у якій просив заборонити стороннім особам встановлювати пам`ятника на місці поховання батька, який похований на Міському кладовищі (ділянка № 61 ряд 13, місце № 45), однак такі заяви не були розглянуті з огляду на те, що відповідач не була користувачем місця родинного поховання /а.с.143, 144/.

Суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що відносно місця родинного поховання ураховано волевиявлення ОСОБА_6 , як користувача місця родинного поховання, яка виявила побажання бути похованою на ділянці, а встановлення надмогильної споруди над чоловіком позивача та його батьком унеможливили б виконання такого волевиявлення ОСОБА_6 .

Окрім цього, відповідно до актів обстеження місця поховання від 12 березня 2019 року та 27 вересня 2021 року /а.с. 145, 225/, розташоване на ділянці місце родинного поховання облаштоване металевими перилами, намогильних споруд немає, наявний металевий хрест та гранітна дошка, лавка та стіл з дерева та металу, залізобетонного огородження немає, квітника немає. Місце поховання впорядковане. Суд враховує зазначення у актах розміри родинного поховання - подвійне, хоч як установлено судом на ділянці поховано більше дозволеної норми. Дані обставини також підтверджено фотографіями місця родинного поховання на ділянці наданим суду, які оцінені у сукупності із актами обстеження місця родинного поховання.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача привести місце родинного поховання у стан відповідності місця поховання, діючому законодавству України, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 вищезазначеого Закону утримання в належному естетичному та санітарному стані могил, місць родинного поховання, колумбарних ніш, намогильних споруд і склепів здійснюється відповідно їх користувачами (власниками) за рахунок власних коштів.

Позивачем не зазначено у який саме стан відповідності необхідно привести місце родинного поховання, адже як актами обстеження місця родинного поховання так і поданими позивачем фотографіями, які містяться у матеріалах справи, суд не убачає занедбаного, перебування у антисанітарному та не естетичному стані місця родинного поховання на ділянці.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що докази здійснення перешкод у користуванні місцем поховання позивачу відсутні, як і відсутні дані що позивач отримала згоду відповідача на встановлення такої намогильної споруди; позивачем не доведено перебування місця родинного поховання у неналежному стані; позивач не є користувачем місця родинного поховання та не визнаний судом співкористувачем, а тому усі дії щодо місця родинного поховання необхідно погоджувати користувачем місця родинного поховання.

Будь-яких інших фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку про відмову у позові у повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір понесений позивачем при подані позовної заяви до суду, необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про визнання співкористувачем місця родинного поховання на «Міському кладовищі м. Києва», та зобов`язання не чинити перешкод у встановленні намогильної споруди, цоколю, огорожі та висадці зелених насаджень - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 );

третя особа Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження - місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок № 47/14, ).

Повне судове рішення складено 28 листопада 2022 року.

Суддя О. І. Якимець