Справа № 502/1663/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майномайно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської радита просив суд встановити факт належності та визнати право власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позові вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишив на ім`я позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заповіт. На день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася спадщина, яка складалася із частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст.534 ЦК Української РСР є спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач, ОСОБА_1 , 1967 року народження, прийняла в порядку ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Факт фактичного прийняття спадщини підтверджується управлінням та володінням житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 . Управлінням та володінням житлового будинку ОСОБА_1 , 1967 року народження підтверджується фактом вселення її будинок при житті ОСОБА_2 , 1946 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у січні 1996 року, оскільки його слід було піклуватися про нього та доглядати до смерті. Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у січні 1996 року вселилася у житловий будинок за вказаною адресою, скільки доглядала за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому з того часу користувалася житловим будинком проводила капітальні ремонти, у тому числі і у подвір`ї, що здійснюється нею і на сьогоднішній день, тобто з січня 1996 року по 01.10.2022 року. Відповідно до акта депутата Кілійської міської ради від 01.10.2022 року. Таким чином ОСОБА_1 , 1967 року народження весь час володіла житловим будинком, у тому числі 1/2 часткою, яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Кілійською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим №3804 від 05.12.1995 року, та зареєстрованого в Кілійському «Бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі 22, сторінка 123, реєстровий №4151. ОСОБА_3 у житловому будинку, а саме у належній своїй Ѕ частці ніколи не мешкав та не проживав. Таким чином ОСОБА_1 , 1967 року народження весь тривалий час (більше десяти років) добросовісно відкрито та безперервно володіла часткою нерухомого майна, а саме Ѕ часткою житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 . Правовстановлюючий документ при житті спадкодавця було втрачено.

В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд:

- встановити факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

- визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , який складається: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 34,0 кв.м., загальною площею 58,8 кв.м., господарських будівель: літ.Б1 літня кухня, літ.Г - убиральня 1-4, надвірні споруди, у тому числі на Ѕ частку в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Ѕ частку за правом набувальної давності, що належала ОСОБА_3 .

Позивачем було надано заяву, відповідно до якої вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 19.08.2022 р. повторно Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/, актовий запис № 25, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заповіту посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори Богачовою Н.М. 12.03.1996 р., рос. ОСОБА_4 заповідав все своє майно, на котре він матиме право рос. Пашкиной Татьяне Михайловне.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав рос. ОСОБА_4 та рос. ОСОБА_5 у рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Кілійською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим №3804 від 05.12.1995 року, та зареєстрованого в Кілійському «Бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі 22, сторінка 123, реєстровий №4151, що також підтверджено довідкою № 1616 наданої 08.09.2022 р. КП КМР БТІ.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП КМР «Бюро технічної інвентаризації» житловий будинок в АДРЕСА_1 , згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 34,0 кв.м., загальною площею 58,8 кв.м., господарських будівель: літ.Б1 літня кухня, літ.Г убиральня, № 1-4 - надвірні споруди.

Згідно акту про встановлення фактів складеного депутатом Кілійської міської ради від 01.10.2022 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та володіє житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 з 1996 р. по сьогоднішній день. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалий час, а саме, більше 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіла часткою нерухомого майна, а саме Ѕ часткою зазначеного житлового будинку, що належала ОСОБА_3 .

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 70473087 від 31.10.2022 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповідачем є ОСОБА_2 , номер у спадковому реєстрі 2023813 дата посвідчення 12.03.1996 р., місце посвідчення Кілійська районна державна нотаріальна контора.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 70473058 від 31.10.2022 р. сформованої Ренійською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, інформація відносно ОСОБА_2 у спадковому реєстрі відсутня.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку в АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 534, 549 ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно майно - задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , який складається: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 34,0 кв.м., загальною площею 58,8 кв.м., господарських будівель: літ.Б1 літня кухня, літ. Г убиральня, № 1-4 - надвірні споруди, у тому числі на Ѕ частку в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Ѕ частку за правом набувальної давності, що належала ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников