справа № 393/414/21
провадження № 2/388/91/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Степанов С.В.

при секретарі - Гриненко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Новгородківська лікарня» Новгородківської селищної ради Кіровоградської області, третя особа - директор Комунального некомерційного підприємства «Новгородківська лікарня» Новгородківської селищної ради Кіровоградської області ОСОБА_2 про визнання формулювання причин звільнення неправильними, визнати звільненим за власним бажанням та стягнути заробіток, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати формулювання причин звільнення неправильними, визнати звільненим за власним бажанням та стягнути заробіток, посилаючись на наступне.

Позивач працював в Комунальному некомерційному підприємстві «НОВГОРОДКІВСЬКА ЛІКАРНЯ» лікарем - хірургом.

11 серпня 2021 року позивач подав заяву про звільнення з посади за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України і, відпрацювавши два тижні попросив директора підприємства ОСОБА_2 видати трудову книжку і провести повний розрахунок.

Разом з тим, відповідач, в порушення трудового закону, звільнив позивача з посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.Звільнення є незаконним та безпідставним виходячи з наступного.

Відповідач грубо порушив порядок накладення дисциплінарного стягнення, яким є звільнення. Відповідач склав акти від 26, 27 і 28 серпня 2021 року в яких він зафіксував відсутність на робочому місці. В актах позивач зазначив, що припинив роботу в зв`язку з тим, що подав заяву про звільнення за власним бажанням і відпрацював два тижні після подання заяви про звільнення, як цього вимагає законодавство про працю.

В той же день, 28 серпня 2021 року відповідач ознайомив позивача з наказом про звільнення з роботи, видав трудову книжку і виплатив розрахункові.

Причини звільнення, наведені в наказі № 169-Л від 28 серпня 2021 року, а сааме за п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України не відповідають дійсним обставинам справи.

11 серпня 2021 року позивач подав на ім`я директора Комунального некомерційного підприємства «НОВГОРОДКІВСЬКА ЛІКАРНЯ» ОСОБА_2 заяву про звільнення з посади лікаря - хірурга за власним бажанням, як це передбачено законодавством про працю, відпрацював два тижні. Після закінчення цього строку попросив видати трудову і розрахуватися.

Директор ОСОБА_2 , грубо порушуючи законодавство про працю звільнив позивача за прогули, а не за власним бажанням.

Згідно частини третьої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Відповідач надіслав відзив, згідно якого заперечує по суті вимог, оскільки позивача звільнено правомірно, що доводиться постановою суду від 01.10.2021.

Сторони у судове засідання не з`явились, просили розглянути справу на підставі поданих документів.

Копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що останній працював в Комунальному некомерційному підприємстві «НОВГОРОДКІВСЬКА ЛІКАРНЯ» лікарем - хірургом та був звільнений з посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Копія наказу №169-Л від 28.08.2921 року підтверджується звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Копія заяви ОСОБА_1 про звільнення від 11.08.21р. підтверджується його звернення щодо звільнення за власним бажанням.

Копією постанови Новгородківського районного суду від 01.10.2021 підтверджується відсутність в діях ОСОБА_2 , при звільненні ОСОБА_1 , складу адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУаАП.

Копією трудового договору від 24.07.2018 підтверджується, що позивач прийнятий на роботу за строковим договором, строк дії якого з 01 серпня 2018 року по 31 липня 2025 року. Згідно п.2.9 контракту, він припиняється: після закінчення строку дії або з ініціативи працівника до закінчення строку дії у випадках передбачених ст38,39 КЗпПУ та цим контрактом.

Таким чином в судовому засіданні встановлено , що трудові відносини сторін регулювались строковим договором, терміном по 31 липня 2025 року.

Доказів недійсності вказаного контракту позивачем не надано Факт відсутності позивача на роботі не заперечується, а акти, що це зафіксували, не оспорюються.

Згідно ст. 39 Кодексу законів про працю України, строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

З змісту контракту, положень ст.ст. 38,39 Кодексу законів про працю України, суд приходить до висновку, що посилання у контракті на ст.38 КЗпПУ має на меті визначення підстав, за яких, працівник може припинити строковий контракт у односторонньому порядку з власної ініціативи. А саме: «У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник…. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. »

Таким чином, з огляду на відсутність визначених КЗпПУ передумов, позивач згідно положень строкового договору не міг розірвати трудові відносини у односторонньому порядку за власним бажанням.

Факт неявки на роботу позивачем не оспорюється, а отже, з огляду на вище вказане, позивачем не доведено підстави заявлених вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенню позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Новгородківська лікарня» Новгородківської селищної ради Кіровоградської області, третя особа - директор Комунального некомерційного підприємства «Новгородківська лікарня» Новгородківської селищної ради Кіровоградської області ОСОБА_2 про визнання формулювання причини звільнення неправильним, визнання звільненим за власним бажанням та стягнення середнього заробітку.

Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Степанов