Справа №569/129/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №2748643 від 08 квітня 2019 року в розмірі 10 241 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №2748643, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 3 500 грн. 00 коп. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому кредитні кошти, в свою чергу відповідач свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав.

31 липня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено Договір відступлення прав вимоги № 35-МЛ. Відповідно до умов даного договору позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача. Після отримання права вимоги до відповідача, позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Сума заборгованості відповідача, відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 35-МЛ від 31 липня 2019 року, становить 10 241 грн. 00 коп., з яких: прострочене тіло кредиту - 3 500 грн. 00 коп.; залишок по відсотках - 4 326 грн. 00 коп.; залишок по комісії - 805 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафу/пені - 1 610 грн. 00 коп.

Також, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору позивачем була проведена робота щодо добровільного врегулювання заборгованості за кредитним договором, а саме відповідачу надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №18906285/1 від 13 листопада 2020 року, надано термін для добровільного врегулювання відповідачем зобов`язання, але спір вирішено не було.

29 квітня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивачем не надано до позовної заяви жодного розрахунку в обґрунтування суми заборгованості, а наданий Реєстр боржників до Договору відступлення права вимоги №35-МЛ від 31 липня 2019 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог.

Умовами кредитного договору сторонами визначено безготівковий порядок надання кредиту. В той же час додані до позовної заяви документи не містять доказів надання позикодавцем грошових коштів позичальнику. А відсутність відомостей про проведення платіжного документу банком на платіжному доручені спростовує факт перерахунку грошових коштів за таким платіжним документом.

Щодо комісії вказує, що зміст пред`явленого позову свідчить про нарахування відповідачу комісії, яка за своєю правовою природою є комісією за надання кредиту. При цьому вимога про сплату комісії відповідає ознакам нікчемності правочину в цій частині в контексті застосування відповідних норм законодавства про споживче кредитування судами загальної юрисдикції. Щодо відсотків за користування кредитом відповідач наголошує, що сучасна судова практика зводиться до неможливості нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування. Таким чином, у випадку доведення позивачем факту надання грошових коштів позичальнику, розмір нарахованих відсотків за користування кредитом, з огляду на закінчення строку повернення кредиту - 08 травня 2019 року, може становити не більше, ніж 1365 грн. 00 коп., які нараховані за період з 08 квітня 2019 року по 08 травня 2019 року. Позовні вимоги в іншій частині «прострочених» процентів за користування кредитом є протиправними, позаяк вони протиправно нараховані по закінченню строку кредитування, а вимоги позикодавця в цій частині могли б бути заявлені в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, виходячи зі ставки 3% річних. Щодо вимоги про стягнення пені, то відповідач просить врахувати, що заявлена позивачем строкова заборгованість за штрафами і пенями в сумі 1610 грн. 00 коп. нарахована за період з 08 травня 2019 року по 31 липня 2019 року, тобто поза межами річних строків позовної давності. Тому відповідач просить відмовити в цій частині позову, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності.

10 червня 2022 року позивач подав відповідь на відзив, в якій вказав, що на підтвердження надання позикодавцем кредитних коштів позивачем до позовної заяви було надано платіжне доручення №9755411 від 08 квітня 2019 року. Також, відповідно до п. 2.2.3. кредитного договору чітко визначено, що в разі неповернення позичальником кредиту у встановлений договором термін (п.1.4.) проценти за користування кредитом з наступного дня починають нараховуватися за підвищеною ставкою у розмірі 1,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом після спливу строку його повернення та нараховуються протягом 45 днів, після чого нарахування процентів може бути припинено товариством в односторонньому порядку. Таким чином. відповідачем та ТОВ «Мілоан» погоджені розмір відсотків у межах строку кредитування та розмір відсотків у разі невиконання грошового зобов`язання у вказаний строк в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Оскільки відповідач у погоджений сторонами термін отримані кредитні кошти не повернув, не сплатив інші передбачені умовами договору платежі, первинним кредитором було застосовано п. 2.2.3 кредитного договору.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 16 червня 2022 року відповідач подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов не визнає, підтримує відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 08 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 2748643 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п.1.2-1.6 Договору сума кредиту становить 3 500 грн. 00 коп.

Кредит надається строком на 30 днів з 08 квітня 2019 року.

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 08 травня 2019 року.

Сукупна вартість кредиту складає 2 170 грн. 00 коп. в грошовому виразі та 754,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору.

Комісія за надання кредиту 805 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 23,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом 1 365 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Аналогічна інформація міститься в анкеті-заяві на кредит №2748643 від 08 квітня 2019 року, де серед іншого також вказані надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви №2748643, прийняті рішення по заяві №2748643 та погоджені умови кредитування по заяві №2748643.

Згідно з п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Відповідно до п. 2.2 Договору позичальник сплачує Позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2 Договору відповідно.

Нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом за базовою ставкою здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

В разі неповернення позичальником кредиту у встановлений Договором термін (п.1.4.) проценти за користування кредитом з наступного дня починають нараховуватися за підвищеною ставкою у розмірі 1,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом після спливу строку його повернення та нараховуються протягом 45 днів, після чого нарахування процентів може бути припинено товариством в односторонньому порядку.

Згідно з п. 3.3.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

Відповідно до п. 3.3.3 Договору, позичальник зобов`язаний у разі порушення строків повернення кредиту на вимогу товариства сплатити пеню.

Згідно з п. 4.1 Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п.1.4 цього Договору з урахуванням угод про продовженням строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2,00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом..

Пунктом 6.1 Договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua.

Відповідно до п. 6.2 Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника.

Згідно з п. 6.4 Договору укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Згідно з п. 6.5 Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

В пункті 7.1 Договору передбачено, що цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини, набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Дата переказу суми кредиту на картковий рахунок позичальника є датою отримання кредиту позичальником. Строк дії цього договору - з моменту укладення і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо зі спливом 3 робочого дня з моменту укладення цього договору відправлена товариством сума кредиту не надійде на картковий рахунок позичальника, дія цього договору може бути припинено достроково, з моменту розміщення товариством відповідного повідомлення про припинення в особистому кабінеті позичальника.

Згідно Графіку розрахунків, який є додатком №1 до кредитного договору №2748643 від 08 квітня 2019 року, 08 травня 2019 року ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити 5 670 грн. 00 коп., з яких: 3 500 грн. 00 коп. - кредит; 805 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту; 1 365 грн. 00 коп. - проценти.

Відповідно до копії довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ «Мілоан» клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №2748643 від 08 квітня 2019 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 5751, час відправки ідентифікатора позичальнику 08 квітня 2019 року 09:21, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор НОМЕР_1 .

Згідно копії платіжного доручення №9755411 від 08 квітня 2019 року слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на Кредит рах. № НОМЕР_2 кредитні кошти згідно договору 2748643 в сумі 3 500 грн. 00 коп.

31 липня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №35-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.

Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №35-МЛ від 31 липня 2019 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №2748643 від 08 квітня 2019 року в розмірі 10 241 грн. 00 коп., з яких: залишок по тілу кредиту - 3 500 грн. 00 коп.; залишок по відсотках - 4 326 грн. 00 коп.; залишок по комісії - 805 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафах/пені - 1 610 грн. 00 коп.

20 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу відповідача була направлена претензія №18906285/1 від 13 листопада 2020 року, у якій ОСОБА_1 було повідомлено про наявність простроченої заборгованості у сумі 10 241 грн. 00 коп. за кредитним договором №2748643 від 08 квітня 2019 року, укладеним з ТОВ «Мілоан» та повідомлено про необхідність протягом семи днів погасити заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за вказаними реквізитами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 08 квітня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2748643 в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Сторонами Договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом, комісії та застосування неустойки у разі порушення грошового зобов`язання.

ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку, наведеному позивачем у позовній заяві, складає 10 241 грн. 00 коп., з яких: залишок по тілу кредиту - 3 500 грн. 00 коп.; залишок по відсотках - 4 326 грн. 00 коп.; залишок по комісії - 805 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафах/пені - 1 610 грн. 00 коп.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», уклавши 31 липня 2019 року з ТОВ «Мілоан» договір відступлення права вимоги №35-МЛ, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному кредитному договору №2748643 від 08 квітня 2019 року, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 8 631 грн. 00 коп., з яких: залишок по тілу кредиту - 3 500 грн. 00 коп.; залишок по відсотках - 4 326 грн. 00 коп.; залишок по комісії - 805 грн. 00 коп.

Щодо стягнення заборгованості по штрафам/пені в розмірі 1 610 грн. 00 коп., з врахуванням поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як слідує з витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №35-МЛ від 31 липня 2019 року заборгованість по штрафах/пені в розмірі 1 610 грн. 00 коп. була нарахована з 08 травня 2019 року по 31 липня 2019 року. З даним позовом до суду позивач звернувся 05 січня 2022 року. Тому враховуючи, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, в задоволенні позову про стягнення заборгованості по штрафах/пені в розмірі 1 610 грн. 00 коп., нарахованої з 08 травня 2019 року по 31 липня 2019 року, слід відмовити в зв`язку зі спливом позовної давності.

Доводи відповідача про те, що позивачем не подано доказів надання йому грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення №9755411 від 08 квітня 2019 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на Кредит рах. № НОМЕР_2 , який був зазначений особисто відповідачем у Анкеті-заяві на кредит №2748643, кредитні кошти в сумі 3 500 грн. 00 коп. Натомість відповідач, який заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів не надав, зокрема виписки з його особового рахунку № НОМЕР_2 , відкритому у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль». І з моменту укладення Договору з приводу невиконання ТОВ «Мілоан» взятих на себе зобов`язань, зокрема не отриманням протягом 3 робочих днів з моменту укладення Договору відправленої товариством суми кредиту на його картковий рахунок, як це передбачено п. 7.1 Договору, до ТОВ «Мілоан» не звертався, а протилежного суду не доведено.

Доводи відповідача про те, що частина відсотків протиправно нарахована по закінченню строку кредитування, а вимоги позикодавця в цій частині могли б бути заявлені лише в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, виходячи зі ставки 3% річних, також на увагу не заслуговують, оскільки укладеним між відповідачем та ТОВ «Мілоан» Договором передбачено, що в разі неповернення позичальником кредиту у встановлений Договором термін (п.1.4.) проценти за користування кредитом з наступного дня починають нараховуватися за підвищеною ставкою у розмірі 1,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом після спливу строку його повернення та нараховуються протягом 45 днів, після чого нарахування процентів може бути припинено товариством в односторонньому порядку (п.2.2.3). Відтак, сторонами Договору узгоджені умови щодо сплати відповідачем процентів за підвищеною ставкою у розмірі 1,80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом саме після спливу строку його повернення.

Доводи відповідача про те, що вимога про сплату комісії відповідає ознакам нікчемності правочину є безпідставними з огляду на наступне.

Як зазначено вище, відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

Таким чином, Закон № 1734-VIII не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 3 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

З огляду на зазначене, оскільки Договір укладено строком на один місяць, то до вказаних правовідносин не застосовуються положення «Про споживче кредитування».

Однак, за змістом статей 6, 626, 627, 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із ТОВ «Мілоан», якщо дійсно вважав встановлення комісії несправедливою чи нікчемною умовою, натомість позивач погодив зі своєї сторони такі умови договору.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1734-VIII споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Отже, відповідач, ознайомившись з умовами Договору, мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв, Договір підписав, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов Договору, в тому числі його оспорюваних умов.

Проаналізувавши норми законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, положення Договору, суд дійшов висновку, що стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається відповідач, та посилання на постанову Верховного Суду у справі від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки на момент укладення спірного договору діяли інші правові норми, які підлягають застосуванню.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 913 грн. 13 коп. (8 631 грн. 00 коп. х 2 270 грн. 37 коп. /10 241 грн. 00 коп.).

Керуючись статтями 512, 514, 516, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 612, 625, 1050, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 2748643 від 08 квітня 2019 року у розмірі 8 631 (вісім тисяч шістсот тридцять одна) гривня 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у розмірі 1 913 (одна тисяча дев`ятсот тринадцять) гривень 13 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, 28 корпус, м. Львів, .

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 17 червня 2022 року.

Суддя О.О. Першко