ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/532/22 Справа № 202/6332/20 Категорія 27 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Гаржі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 72 000 доларів США на строк до 16 травня 2027 року з поверненням кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Також, у забезпечення виконання зобов`язання між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 16 травня 2007 року було укладено договір поруки.

Зазначає, що ОСОБА_2 допустив порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 14 вересня 2020 року за кредитним договором утворилась заборгованість у загальному розмірі 628 863, 01 доларів США, яка складається із: 73 091,07 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 128 362,72 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 104 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 407 305,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, просило суд стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 60 478,97 доларів США, яка складається із: 40 374,97 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 03 червня 2017 року по 14 вересня 2020 року; 20 104 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість у сумі 60 478,97 доларів США, яка складається з: 40 374,97 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 03 червня 2017 року по 14 вересня 2020 року; 20 104 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позовних вимог, оскільки зобов`язання належним чином не виконано. Суд вважав, що АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом в межах строку позовної давності та заява представника ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав встановленим факт укладення між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 договору поруки, оскільки кредитний договір, копія якого наявна в матеріалах справи і кредитний договір, для забезпечення виконання зобов`язань за яким укладений договір поруки є різними кредитними договорами з різними істотними умовами, у тому числі різними умовами про предмет договору. Тотожність номеру кредитного договору і номеру кредитного договору, що зазначений у пункті 16 договору поруки, не спростовує наведений висновок, оскільки умова про номер кредитного договору не є ані істотною, ані обов`язковою умовою кредитного договору. Зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові, та ОСОБА_1 заявлено про застосування наслідків спливу такого строку щодо позовних вимог відносно останнього.

АТ КБ «Приватбанк» подало відзив, у якому просило залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16 травня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNU0G100000192 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 72 000 доларів США на строк до 16 травня 2027 року з поверненням кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов`язання між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 16 травня 2007 року було укладено договір поруки №DNU0G100000192.

За п.5 договору поруки, у випадку невиконання Боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.1 Договору поруки, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(них) зобов`язання (-ь).

Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання.

За п.11 Договору поруки він діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

За п.12 Договору поруки, Порука за договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Внаслідок порушення ОСОБА_2 взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, станом на 14 вересня 2020 року за кредитним договором утворилась заборгованість у загальному розмірі 628 863,01 доларів США, яка складається з: 73 091,07 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 128 362,72 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 104 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 407 305,22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 виконання зобов`язання щодо повернення кредиту та наявність договору поруки АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , укладеного у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №DNU0G100000192 від 16 травня 2007 року. Суд також вважав, що АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом в межах строку позовної давності та заява представника ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 7.1 кредитного договору в разі порушення термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Зі змісту розрахунку позивача заборгованості за кредитним договором вбачається, що позичальник у квітні 2009 року порушив термін виконання зобов`язання по сплаті щомісячного платежу за кредитним договором за грудень 2008 року на 120 календарних днів. Отже, терміном повернення позичальником кредиту, сплати процентів за користування кредитом та винагороди є 30 квітня 2009 року останній день місяця, в якому відбулося порушення позичальником строку оплати на 120 календарних днів.

У повідомленні від 14 вересня 2020 року № 30.1.0.0/2 - 70516DNU0L897 банку, направленому позичальнику, зазначається, що банк відповідно до статті 1050 ЦК України заявляє вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі, процентів, комісії, штрафних санкцій.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На час направлення зазначеного повідомлення строк повернення кредиту в повному обсязі настав відповідно до умов кредитного договору, а саме, 30 квітня 2009 року.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Після того, як згідно з умовами кредитного договору відбулася зміна терміну повернення кредиту, передбаченого кредитним договором, кредитний договір припиняє свою дію з дати, до якої має відбутися дострокове погашення кредиту позичальником. Після припинення дії кредитним договором у кредитора відсутні підстави для нарахування процентів і пені.

У статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, коли кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Згідно з пунктом 11 договору поруки він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Умова договору поруки про те, що він дії до повного виконання кредиту за кредитним договору не може вважатися строком його дії, оскільки не відповідає статтям 251, 252 ЦК України, згідно з якими настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається саме календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно з пунктом 12 договору поруки він припиняється за цим договором після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Впродовж п`ятирічного строку дії договору поруки, що закінчився 30 квітня 2014 року, банк не заявив вимог до поручителя. З вимогою до поручителя банк звернувся 21 жовтня 2020 року, тобто з пропуском встановленого у договорі поруки строку, що не було враховано судом першої інстанції.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для покладання відповідальності зі сплати заборгованості на ОСОБА_1 , як поручителя за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно до частини першої статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на припинення дії договору поруки, рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги, заявленої до ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №DNU0G100000192 від 16 травня 2007 року.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2021 року в іншій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова