Справа № 527/1947/22
провадження 2/527/547/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бородіної Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку.

У позовній заяві вказав, що він працював у ТОВ «Малинівський склозавод» та до лютого 2022 року отримував заробітну плату вчасно та в повному обсязі. Після початку повномасштабних військових дій на території України з 24 лютого 2022 року у ТОВ «Малинівський склозавод» перед ним сформувалась заборгованість за частину відпрацьованого часу, а саме за частину лютого 2022 року він недоотримав заробітну плату. Вказав, що роботодавець з ним не зв`язувався, про причини затримки, суму заборгованості та терміни її погашення не повідомляв. Через це він був змушений звернутися до Відділу з питань додержання законодавства про працю у Дніпровському регіоні та отримав відповідь з якої стало відомо про призупинення його трудових відносин з ТОВ «Малинівський склозавод», а на самому виробництві йому такої інформації не надавали. На численні спроби зв`язатися із роботодавцем за телефоном, відповіді отримано так і не було.

Також вказав, що ним було надіслано звернення до Відділу з питань додержання законодавства про працю у Павлоградському регіоні із запитаннями про стан трудових відносин між ним та ТОВ «Малинівський склозавод» та про суму недоотриманої заробітної плати та ним отримано відповідь, в якій міститься інформація про суму заборгованості з виплати заробітної плати, а саме 4686,71 грн.

Після 23 лютого 2022 року він на роботу не виходив.

Відповідно до Форми ОК-5 індивідуальні відомості про застраховану особу йому було нараховано заробітну плату також за березень, квітень та травень 2022 року по 7100 грн. щомісячно, однак ці кошти на його банківський рахунок не надходили, готівкою він їх також не отримував. Проте інформація про ці суми міститься у Пенсійного Фонду України (отримавши Форму ОК-5 він про них і дізнався). Зазначив, що загальна сума заборгованості складає: 4686,71 (за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 року) + 7100 (березень) + 7100 (квітень) + 7100 (травень) = 25 986, 71 грн.

Також вказав, що у зв`язку зі значною затримкою заробітної плати він відчуває моральні страждання, втратив нормальні життєві зв`язки, змушений економити на харчах, зазначене негативно впливає на відносини всередині родини.

Зазначив, що розмір його заробітної плати за останні два робочі місяці міститься в Формі ОК-5 індивідуальні відомості про застраховану особу. Відповідно до даних Пенсійного фонду України сума заробітної плати за останніх два повних робочих місяці (грудень 2021 року та січень 2022 року) склала 12193,30 грн та 14320,09 грн відповідно (12193,30+14320,09=26513,39 грн - за 62 календарних дні або повні два місяці). 26513,39:62 дні =427,63 грн. (середня заробітна плата позивача за день). Виплату заробітної плати прострочено на час з 23.02.2022 по 31.08.2022 року. Всього час затримки виплати складає 190 календарних днів (427,63 грн. х 190 днів = 80 679,70 грн).

А тому, враховуючи вказані обставини, він і змушений був звернутися за захистом свого права до суду.

04.10.2022 року представник відповідача ТОВ «Малинівський склозавод»надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позову. Вказував, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві вони не визнають, вважають їх необґрунтованими та не доведеними у зв`язку з наступним.

ОСОБА_1 працює у ТОВ «Малинівський склозавод» на посаді слюсаря-ремонтника з 10.12.2021 року (Наказ № 1420 від 09.12.2022 року). З 24.02.2022 року ОСОБА_1 на роботі не заявлявся, відпусток не оформлював, тому по нинішній час в табелі обліку робочого часу значиться як «ін.» - не виходив з інших причин. Заробітну плату ОСОБА_1 отримував регулярно і вчасно, 2 (два) рази на місяць, без затримок.

Остання виплата була отримана ОСОБА_1 у вигляді авансу за період з 01.02.2022 року по 15.02.2022 року включно, через касу підприємства, які окремо замовлялись з ОТР-Банку.

ОСОБА_1 не отримав суму за період з 16.02.2022 року по 23 02.2022 року у розмірі 4 686,71 грн. у зв`язку з тим, що кошти на виплату для позивача замовлялись з ОТР-Банку, тому що ОСОБА_1 не отримав карти для виплат.

Позивач звертався телефоном до начальника свого підрозділу в червні 2022 року та до директора з кадрових питань в липні 2022 року, з вимогою виплачувати йому заробітну плату за період його не виходу з 24.02.2022 року по нинішній час, при тому, що він не заперечував, що фактично не працює та сам знаходиться в Дніпропетровській області в евакуації, але ні письмових пояснень, ані копій документів що підтверджують його статус як тимчасово переміщеної особи не надав. Йому було роз`яснено що він має право на розірвання трудового договору віддалено, щоб стати на облік в центр занятості та отримувати допомогу по безробіттю або призупинити трудові відносини, що дає змогу офіційно працевлаштуватися на повний робочий день на іншу роботу за сумісництвом.

Також, йому неодноразово повідомлялося, що не отримана сума заробітної плати за період роботи з 16.02.2022 року по 23.02.2022 року може бути виплачена йому на банківську карту, але потрібно надати реквізити такої картки бухгалтеру з заробітної плати, але позивач на даний час таких даних не надав. У зв`язку з тим, що працівник залишив робоче місце та виїхав з місця проживання - відсутні підстави для збереження за таким працівником середнього заробітку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ТОВ «Малинівський склозавод» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 працював у ТОВ «Малинівський склозавод» на посаді слюсаря-ремонтника з 10.12.2021 року, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.11-12).

Відповідно до відповіді на звернення Відділом з питань додержання законодавства про працю у Дніпровському регіоні зазначено про призупинення трудових відносин позивача з ТОВ «Малинівський склозавод (а.с.14-15).

Відповідно до відповіді на звернення Відділом з питань додержання законодавства про працю у Павлоградському регіоні зазначено суму недоотриманої заробітної плати та інформація про суму заборгованості з виплати заробітної плати, а саме 4686,71 грн. (а.с.20-22).

Відповідно до Форми ОК-5 індивідуальні відомості про застраховану особу позивачеві була нарахована заробітна плата також за березень, квітень та травень 2022 року по 7100 грн. щомісячно (а.с.23-25).

Зазначив, що загальна сума заборгованості складає: 4686,71 (за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 року) + 7100 (березень) + 7100 (квітень) + 7100 (травень) = 25 986, 71 грн.

Відповідно до даних про нараховану заробітну плату Пенсійного фонду України, сума заробітної плати за останніх два повних робочих місяці (грудень 2021 року та січень 2022 року) склала 12193,30 грн. та 14320,09 грн. відповідно (а.с.23-25).

(12193,30+14320,09=26513,39 грн - за 62 календарних дні або повні два місяці). 26513,39:62 дні =427,63 грн. (середня заробітна плата позивача за день). Виплату заробітної плати прострочено на час з 23.02.2022 по 31.08.2022 року. Всього час затримки виплати складає 190 календарних днів (427,63 грн. х 190 днів = 80 679,70 грн).

Також, судом встановлено, що трудовий договір наразі не розірвано, позивач вважається працевлаштованим у відповідача.

В підтвердження своїх заперечень, а саме неявки позивача на робоче місце, зі сторони відповідача були подані табелі обліку використання робочого часу. В той же час суд відхиляє вказані докази, оскільки останні містять підпис одноособово лише генерального директора та не містять підписів інших осіб.

Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян гарантується Конституцією України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. №14-рп/2004, від 16.10.2007 р. №8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Стаття 94 КЗпП України передбачає що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Суд звертає увагу, що заборгованість по заробітній платі позивача складає: 4686,71 (за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 року) + 7100 (березень) + 7100 (квітень) + 7100 (травень), а загалом 25 986, 71 грн.

В той же час, вважає на необхідним стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, що складає 190 календарних днів, в сумі 80 679,70 грн. (427,63 грн. /середня заробітна плата позивача за день/ х 190 днів).

Враховуючи інформацію наявну у матеріалах справи суд перевіряє наданий розрахунок, та вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку має складати 81249,70 грн. в той же час, позивачем у позові заявлено до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 80 679,70 грн., у зв`язку із чим суд вважає за необхідне, задовольнити вимогу в межах заявлених вимог, а саме: 80 679,70 грн.

Крім того, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму - ст.116 КЗпП України.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті - ст.117 КЗпП України.

Підпунктом л) пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100 передбачено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, в тому числі, інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до абз. 3 та 7 пункту 2 Порядку - якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п.4 Порядку якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати - п.5 вказаного порядку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації - абз. першим та другим п.8 Порядку.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також наведені вище норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 25 986,71 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 23.02.2022 р. по 31.08.2022 р. у розмірі 80 679,70 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський склозавод» на користь держави судовий збір у розмірі 1066, 66 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 );

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Малинівський Склозавод» (місце знаходження: 63525, Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Володимирівська, 10, ).

Повний текст рішення виготовлено 19.12.2022 року.

Суддя Ю. М. Свістєльнік