Справа № 199/7957/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швидкої Яни Геннадіївни щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 21 липня 2022 року, заінтересована особа- стягувач: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник боржника звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швидкої Яни Геннадіївни щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 21 липня 2022 року, зазначивши, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження АСВП №69209065 з примусового виконання виконавчого листа №199/7957/21, виданого 03.06.2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 245026,00 грн.

У рамках виконавчого провадження 21.07.2022 року державним виконавцем - Швидкою Яною Геннадіївною було винесено постанову про розшук майна боржника. Заявник вважає вищезазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2022 року по справі №199/7957/21 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, як частки у спільній власності подружжя та вирішено стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 245026,00 грн. Постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження АСВП №69209065 з примусового виконання виконавчого листа №199/7957/21, виданого 03.06.2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 245026,00 грн. На виконання вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», з метою забезпечення належного виконання вимог виконавчого документу державним виконавцем 13.06.2022 року було винесено постанову про арешт майна боржника АСВП№69209065 та направлено до реєструючих органів для виконання.

Керуючись ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 21.07.2022 року було винесено постанову про розшук майна боржника, якою було оголошено розшук майна боржника, а саме: автомобіль марки Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить боржнику. Відповідно до мотивувальної частини постанови про розшук майна боржника від 21.07.2022 року державним виконавець зазначив, що рішення суду боржником не виконується, а отже необхідно оголосити розшук рухомого майна боржника.

Заявник зазначає, що при винесенні постанови про розшук майна боржника виконавець не обґрунтував необхідність винесення постанови про розшук майна боржника, а лише зазначив, що рішення суду не виконано. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем не було зроблено жодного виходу за адресою боржника з метою виявлення рухомого майна боржника, про що свідчить відсутність актів державного виконавця, або інших відомостей, які б вказували на проведення державним виконавцем усіх необхідних дій для виявлення майна боржника. Державний виконавець обмежився лише фактичним встановленням наявності рухомого майна у боржника відповідно до відповіді Територіального сервісного центру на запит державного виконавця та відразу виніс постанову про розшук майна, без дотримання вимог ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», а саме обґрунтування необхідності винесення постанови про розшук майна боржника.

Також, необхідно зазначити, що матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про те, що боржник був повідомлений належним чином про відкрите виконавче провадження. На підставі вищезазначеного випливає, що винесення державним виконавцем постанови про розшук майна боржника без обґрунтування необхідності - є передчасним.

Боржник є пенсіонером та отримує дохід, що підтверджується довідкою про доходи №7273 8428 0242 8210 від 01.09.2022 видана відділом обслуговування громадян №2 управлінням обслуговуванням громадян головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області. У зв`язку з чим держаний виконавець має право та можливість звернути стягнення на доходи боржника. Однак цього державним виконавцем не виконується. Крім того, боржник має нерухоме майно, а саме: 1/2 частину квартиру розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.22. Має вади здоров`я. Боржник являється водієм-волонтером благодійної організації «Благодійний фонд хокей майбутнього» та використовує транспортний засіб для здійснення волонтерської діяльності. Також, боржник має на утриманні дитину 2016 року народження.

Також, боржник отримує доходи у вигляді пенсійних виплат, на який державним виконавцем вже звернено стягнення для задоволення вимог виконавчого документу. Заявник зазначає, що державним виконавцем було передчасно прийнято рішення про винесення постанови про розшук майна боржника та існує потреба у скасуванні постанови про розшук майна боржника від 27.07.2022 року АСВП№ 69209065.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав в черговий раз заяву про відкладення розгляду скарги, проте суд вважає причини неявки до суду представника неповажними, оскільки не підтверджені належними доказами, тому з огляду на строк розгляду даної категорії справ суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника боржника.

Державний виконавець та стягувач до судового засідання не з`явилися, про дату та час розгляду скарги повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд скарги за їх відсутності.

Суд дослідивши матеріали виконавчого провадження, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України Про виконавче провадження .

Судом встановлено, на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження АСВП №69209065 з примусового виконання виконавчого листа №199/7957/21 виданого 03.06.2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 245026,00 грн. Виконавче провадження відкрито 134.06.2022 року, рішення добровільно боржником не виконано.

Керуючись ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 21.07.2022 року було винесено постанову про розшук майна боржника, якою було оголошено розшук майна боржника, а саме: автомобіль марки Mitsubishi Outlander

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19--1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26--1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18--1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження №69209065, судом встановлено, що дії державного виконавця відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки останній вчинив ефективні заходи, які забезпечують виконання рішення суду у спосіб та в порядку, який встановлений виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ( "Чіжов проти України" п. 40).

Отже аналізуючи зазначене вище, суд приходить до висновку що скарга не підлягає задоволенню повністю.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Швидкої Яни Геннадіївни щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 21 липня 2022 року, заінтересована особа- стягувач: ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Руденко