Справа № 149/251/22
Провадження № 22-ц/801/1940/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 рокуСправа № 149/251/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Гончарук-Аліфанової О. Ю. в приміщенні суду в м. Хмільник, повний текст рішення складено 20 вересня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

25.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та витребування його з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивача по батьківській лінії ОСОБА_6 , після смерті якої до успадкування залишилось майно, а саме право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності СВАТ "Жданівське", розміром 3,21 га.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла своїм дітям: доньці ОСОБА_2 та сину ОСОБА_7 .

На момент смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала разом із сином ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому, у відповідності до приписів ст. 1268 ЦК України, батько позивача ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 ..

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 не прийняла, оскільки постійно з нею на момент смерті не проживала та до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_7 .

Спадкоємцями першої черги після його смерті є його діти: син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 . Оскільки на момент смерті батька позивач був неповнолітнім, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦПК України, він вважається таким, що прийняв спадщину. Сестра позивача спадщину після смерті батька не прийняла.

У 2021 році позивачу стало відомо, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.09.2015 року по справі № 149/2422/15-ц за позовом ОСОБА_2 визнано право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності СВАТ «Жданівське» Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 106022,69 гривень, та належало ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою Вінницького апеляційного суду від 10.06.2021 року вищевказане рішення було скасовано.

Однак, після отримання рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.09.2015 року по справі № 149/2422/15-ц, 23.02.2016 року відповідач ОСОБА_2 09.12.2016 року зареєструвала право власності на земельну ділянку, площею 3,2814 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, з кадастровим номером :03:001:0503.

За таких обставин позивач, успадкувавши право на земельну частку (пай) після смерті свого батька ОСОБА_7 , який за життя успадкував, але не оформив спадщини, після смерті своє матері ОСОБА_6 , не може оформити спадщину в нотаріальному порядку та вимушений звертатись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року - арешт на земельну ділянку, площею 3,2814 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер :03:001:0503, яка належить ОСОБА_2 .. Номер запису права власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 17978184. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції надаючи оцінку доказам дійшов помилкового висновку, що батько позивача ОСОБА_7 на момент смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Семки Хмільницького району Вінницької області, разом із нею постійно не проживав, а тому не прийняв спадщину.

19.10.2022 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 7908) ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , в якому, представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з огляду на наступне.

У справі вставнолено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 (а.с. 12), баба позивача (а.с. 10-11).

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності СВАТ "Жданівське" села Качанівка Хмільницького району Вінницької області, розміром 3,21 га. (а.с. 16-18).

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних частках (а.с. 13-14).

Згідно витягу з погосподарської книги за 2001-2005 року АДРЕСА_1 , виданого Війтівецькою сільською радою 30 липня 2021 р. в домоволодінні були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 20).

ОСОБА_6 на підставі її заяви від 28 жовтня 2004 року отримувала пенсію за віком за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 142-143).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Уладівка помер ОСОБА_7 (а.с. 15), батько позивача (а.с. 10).

На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 був зареєстрований в АДРЕСА_1 . В будинку був зареєстрований один (а.с. 21-22).

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 є його діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 29-31) та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який на момент смерті батька був неповнолітнім (а.с. 8). ОСОБА_7 був розлучений (а.с 28).

Згідно інформації, наданої Хмільницькою державною нотаріальною конторою, спадкові справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 та 12 червня 2005 року ОСОБА_6 не заводились (а. с. 69).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15 вересня 2015 року по справі № 149/2422/15-ц визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності СВАТ «Жданівське» Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 106022,69 гривень, та належало ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 23).

Згідно розпорядження Хмільницької РДА № 397 від 02 листопада 2015 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 063345 виданий ОСОБА_6 та зареєстрований за номером № 521 в книзі реєстрації сертифікатів Качанівської сільської ради, площею 3,21 га, визнано недійсним у зв`язку із втратою. ОСОБА_2 видано дублікат вказаного сертифіката. 23 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_2 зареєструвала земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0503 (а.с. 33-35).

09 грудня 2016 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0503, площею 3,2814 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, Качанівська сільська рада (а.с. 35,92-93).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2021 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.09.2015 року скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а. с. 24-27). Підставою для скасування рішення стало те, що ОСОБА_2 перед зверненням до суду не звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про прийняття спадщини, не надала суду доказів факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 , звернулась до неналежного відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на те, що ОСОБА_7 до нотаріальної контори у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не звертався, спільно із заповідачкою на момент її смерті постійно не проживав, він не прийняв спадщину після смерті матері, тому в суду відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем, оскільки судом встановлено, що вказана земельна ділянка не увійшла до спадкової маси після смерті ОСОБА_7 .

З огляду на те, що вимога щодо витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки в силу ч. 1 ст. 188 ЦПК України являється похідною від первинної вимоги, вона також не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правих підстав для задоволення позову зроблено судом першої інстанції за неповного з`ясування обставин справи, невідповідності висновків суду, викладених в рішенні суду, фактичним обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Наведеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, і таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до законодавства.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судами встановлено, що на момент смерті ОСОБА_6 належало право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності СВАТ «Жданівське» Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області , розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах, вартість 106 022,69 грн, що підтверджується копією сертифіката РН №063345./ т.1 а.с.16/

Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Отже, однією із обставин, що підлягає встановленню є постійне місце проживання ОСОБА_6 станом на 12.06.2005 року.

Згідно п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5 (в редакції, що діяла на час відкриття спадщини) доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути довідка ЖЕО, правління ЖБК, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із спадкодавцем; копія рішення суду , що набрало законної сили , про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі , який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У порушення п. 2 ст. 78 ЦПК України суд першої інстанції, відхиливши допустимі докази позивача, а саме: довідки Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 30.07.2021 року № 1124 та № 1125; витяги із погосподарської книги № 7 Війтівецької сільської ради Хмільницького району за 2001-2005 роки та за 2011-2015 роки, відповідно до яких ОСОБА_6 постійно проживала та була зареєстрована на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_7 ; постанову Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2021 року у справі № 149/2422/15-ц , якою встановлено факт, що ОСОБА_7 в силу положень ст. 1268 ЦК прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері; свідоцтво про смерть ОСОБА_6 із зазначенням місця смерті с. Семки, надав перевагу доказам наданих відповідачем ( показам свідків та довідці , наданою ГУ Пенсійного фонду України, про те, що ОСОБА_6 отримувала пенсію за віком за адресою: АДРЕСА_2 ), які є неналежними доказами на підтвердження факту постійного проживання спадкодавця.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт, що його батьком ОСОБА_7 було прийнято спадщину після смерті його матері ОСОБА_6 на підставі п. 3 ст. 1268 ЦК України.

Після смерті батька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину відповідно до п.4 ст. 1268 ЦК України (неповнолітній).

Ураховуючи те, що ОСОБА_7 за життя не оформив право власності на земельну ділянку площею 3,2814 га, а лише набув майнові права на неї, тому ОСОБА_1 успадковується право на право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності СВАТ «Жданівське» Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області , розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах, вартість 106 022,69 грн .

Згідно ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки- це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Враховуючи, що ОСОБА_2 оформила право власності на земельну ділянку площею 3,2814 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:001:0503 та реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, а отже зазначена земельна ділянка вже сформована (стаття 79-1 ЗК України) та є окремим об`єктом цивільного права, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку повторно зареєструвати дану земельну ділянку.

У постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15 зроблено висновок, що «згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.»

Зважаючи на наведене, оскільки вимога про витребування майна є похідною від вимоги про визнання права власності, відтак наявні правові підстави для її задоволення та витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,2814 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:001:0503, яка знаходиться на території Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248.

Відповідно до пункту першої - четвертої частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Суд апеляційної інстанції бере до уваги надані позивачем докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, зокрема договір про надання правової допомоги по цивільній справі від 14.10.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 117 від 14.10.2021 року про сплату ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 14.10.2021 року 6000 грн, акт надання послуг по договору про надання правової допомоги по цивільній справі від 14.10.2021 року, копію ордера №1026252, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т.1 а. с. 36, 37, 38, 39, 40).

Правових підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки не вважає їх завищеними.

Ураховуючи те, щорішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1283,42 грн (т. 1 а. с. 41), за подання апеляційної скарги в сумі 1925,30 грн (т. 2 а. с. 24), а також витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року скасувати. Постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,2814 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:001:0503, яка знаходиться на території Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,2814 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:001:0503, яка знаходиться на території Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 1283 (одна тисяча двісті вісімдесят три) гривні 42 копійки за подання позовної заяви, 1925 (одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 30 копійок за подання апеляційної скарги та 6000 (шість тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 01.12.2022 року.