Справа № 713/1116/22
Провадження №2/713/270/22
РІШЕННЯ

іменем України

29.11.2022 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., з участю представника відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідачки ОСОБА_2 .

Просять в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №CVVWG8 від 25.10.2007 року, в розмірі 304670,91 грн. (248036,68 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 56634,23 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом) звернути стягнення на квартиру загальною площею 46,40 кв.м. житловою площею, 34,00 кв.м, яка розташована в АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах. Виселити ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій в АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтували наступним.

Відповідно до укладеного договору №CVVWG8 від 25.10.2007 року ОСОБА_2 , 25.10.2007 року отримала кредит у розмірі 132750,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.10.2037 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 17.05.2022 року має заборгованість 304670,91 гривень, яка складається з наступного: 248036,68 гривень, 56634,23 гривні заборгованість по процентам за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 25.10.2007 року уклали договір іпотеки №CVVWG8. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 46,40 кв.м., житловою площею 34,00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 177000,00 грн.

В зв`язку з утвореною заборгованістю за кредитним договором, банк посилаючись на ч.1 ст.7, ч.1 ст.39, ч.3 ст.39 ЗУ «Про іпотеку», звернувся до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги не визнали, надали письмовий відзив, додаткові пояснення, в яких зазначили наступне.

25.10.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк», в особі керуючої Вижницьким відділенням Чернівецької філії АТ КБ «ПриватБанк» Кусяк М.І. та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит №CVVWG8. За цим договором надано кредит у розмірі 132750,00 гривень, з відсотковою ставкою 15 % річних, на термін до 25.10.2037 року. Погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами, у встановлених кредитним договором розмірах. 28.11.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №4 від 28.11.2018 року, згідно якої встановлено на дату підписання додаткової угоди №4 заборгованість за договором в розмірі 254725,54 грн., що складає заборгованість за основним боргом 254216,30 гривень, відсотками 509,24 грн., комісії 0,00 грн., пені 0,00 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за договором 26.10.2037 року. Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту у строки, зазначені у графіку погашення кредиту. Тобто, додатковою угодою сторони за взаємною згодою внесли зміни до умов первісного кредитного договору. З моменту підписання цієї угоди, повернення грошових коштів повинно здійснюватись у розмірах та строки, встановлені оновленим графіком погашення кредиту, а строк виконання кредитного зобов`язання на момент подання позовної заяви ще не закінчився. Відповідно до зазначеного графіку, позичальник була зобов`язана шляхом внесення готівки до каси банку або безготівково перерахування на рахунок кредитора, щомісячно сплачувати до 25 числа такі суми в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором: з 25.12.2018 року по 25.10.2019 року у розмірі 4054,85 грн., 25.11.2019 року у розмірі 4054,57 грн., з 25.12.2019 року по 25.09.2037 року у розмірі 3988,88 грн. Ці суми включають розмір плати за погашення кредиту та розмір відсотків за користування кредитними коштами. ОСОБА_2 щомісячно вносила до каси банку грошові кошти у сумі, більшій, аніж передбачено Графіком. Таким чином діяла у повній відповідності до умов кредитного договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №4, сумлінно виконувала свої зобов`язання перед кредитором у повному обсязі. Станом на момент звернення АТ КБ «ПриватБанк» з даною позовною заявою, ОСОБА_2 було сплачено усі щомісячні платежі, встановлені графіком. ОСОБА_2 не порушувала свої зобов`язанні, підстав для направлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту не було, така вимога банком не надсилалась. Отже відсутні підстави для виникнення у кредитора права вимагати дострокове виконання кредитного зобов`язання. АТ КБ «ПриватБанк», всупереч умовам кредитного та іпотечного договорів, вимог чинного законодавства: не навів суду фактичних порушень зобов`язань ОСОБА_2 та не надав докази на їх підтвердження; не мав права вимоги дострокового повернення основної заборгованості відповідно до положень ЗУ «Про споживче кредитування»; не вимагав у ОСОБА_2 дострокового виконання кредитного зобов`язання, не направляв вимогу про дострокове виконання кредитного зобов`язання; не надавав суду доказів невиконання ОСОБА_2 вимоги про дострокове виконання кредитного зобов`язання; не вказав, у чому полягають збитки позивача, не обґрунтував їх розмір та не подав документи на підтвердження понесених будь-яких збитків.

В результаті ігнорування АТ КБ «ПриватБанк» додаткової угоди №4, позивач безпідставно в період з січня 2020 року по березень 2021 року списував грошові кошти, які сплачувала ОСОБА_2 згідно встановленого графіку погашення заборгованості, на погашення пені, яку відповідно до п.1.1 додаткової угоди було списано. Таким чином, банк списав грошові кошти боржника на загальну суму 59129,45 грн. При цьому, в цей період позивач не зарахував грошові кошти, які сплачувалися ОСОБА_2 на погашення тіла кредиту та відсотків за його користування згідно з ОСОБА_3 , а ще й додатково нараховував штрафи, у зв`язку з нібито несплатою ОСОБА_2 грошових коштів за кредитним договором. Внаслідок таких безпідставних дій Банку, заявлений позивачем до відшкодування розмір заборгованості є безпідставно завищеним, при цьому ОСОБА_2 взагалі не порушувала своїх зобов`язань зі сплати щомісячних внесків.

Як вбачається з наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості, банк свої зобов`язання за додатковою угодою №4 у розрахунок не вніс. Станом на 29.11.2018 року у розрахунку заборгованості: у графі «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), (стовпчик 3) зазначено 254 216,30 грн. - відповідає укладеній угоді: у графі «Загальний залишок заборгованості за процентами» (стовпчик 11) зазначено 509,24 грн. - відповідає укладеній угоді; у графі «Загальний залишок пені за порушення строків розрахунків» (стовпчик 14) зазначено 59 888,49 грн. - всупереч угоді, що сума пені прощена Банком, оскільки розмір пені не змінився у порівнянні із сумами пені, які зазначені у період до укладення Додаткової угоди №4; у графі «Комісія нарахована» (стовпчик 15) зазначено 0,00 грн. - відповідає укладений угоді.

З розрахунку вбачається, що банк самостійно розприділяв кошти, які вносила ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості. У період з 26.12.2018 року до 25.12.2019 року, грошові кошти банк направляв на погашення процентів за користування кредитом та на погашення тіла кредиту, як і передбачено графіком погашення. З 23.12.2019 року незважаючи, що за ОСОБА_2 не було здійснено жодних прострочень, сума пені з суми 59888,49 грн. (повинна бути прощена банком, але залишилась у розрахунку), почала безпідставно збільшуватись і станом на 25.01.2020 року становила 59947,49 грн. З 28.01.2020 року банк усі щомісячні платежі, отримані від ОСОБА_2 , з невідомих причин почав зараховувати як сплату пені, якої не існувало та яка була прощена банком.

Грошові кошти у розмірі 59129,45 грн., які сплачені ОСОБА_2 , позивачем зараховано в рахунок погашення прощеної пені. Одночасно з цим, банк не здійснював зарахування коштів, отриманих від ОСОБА_2 на погашення процентів та основного боргу. Просять відмовити в задоволенні позову.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відповідь на відзив, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги не визнали, підтримали відзив та додаткові пояснення, просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши відповідачку та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 25.10.2007 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит №CVVWG8, останній надано кредит у розмірі 132750,00 гривень, з відсотковою ставкою 15 % річних, на термін до 25.10.2037 року, що підтверджується копією кредиту.

Відповідно до п.1.3 договору про іпотечний кредит №CVVWG8 від 25.10.2007 року, кредит надається на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу від 25.10.2007 року, розташованої в АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2.4 договору про іпотечний кредит №CVVWG8 від 25.10.2007 року, позичальник зобов`язується щомісячно до 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтентними платежами в сумі не менше 1700,69 гривень, шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань.

Відповідно до п.10.1, 10.2 договору про іпотечний кредит №CVVWG8 від 25.10.2007 року, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором за виключенням п.6.2, 6.6, які набувають чинності з моменту зворотного відступлення прав вимоги ПриватБанку по цьому договору. Цей договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін.

Відповідно до п.10.4 договору про іпотечний кредит №CVVWG8 від 25.10.2007 року, додаткові угоди до цього договору, які можуть бути укладені в майбутньому, є його невід`ємною частиною.

27 березня 2012 року між сторонами підписано додаткову угоду з даних якої вбачається, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 54010,21 грн., а саме: відсотки у розмірі 0,00 грн., комісія у розмірі 0,00 грн., пеня у розмірі 54010,21 грн. Викладено п.1.1 договору в наступній редакції: 1.1.Кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 132750,00 гривень, та на споживчі потреби у розмірі 65008,51 гривень шляхом перерахування на рахунок, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 132750,00 гривень та на споживчі потреби у розмірі 65008,51 гривень шляхом перерахування на рахунок, сплатити відсотки за користування кредитом починаючи з 23.03.2012 року в розмірі 18,00 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, що підтверджується копією додаткової угоди.

Згідно додатку до додаткової угоди №1 відповідачці встановлений графік погашення кредитних коштів, щомісячний платіж 3036,64 грн., що підтверджується його копією.

03 липня 2015 року між сторонами підписано додаткову угоду з даних якої вбачається, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 65491,62 грн., а саме: відсотки у розмірі 0,00 грн., комісія у розмірі 0,00 грн., пеня у розмірі 65491,62 грн. Викладено п.1.1 договору в наступній редакції: кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 257690,85 гривень, на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 257690,85 гривень, на споживчі потреби шляхом перерахування на рахунок, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 18,00 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, що підтверджується копією додаткової угоди.

Згідно додатку до додаткової угоди №2 відповідачці встановлений графік погашення кредитних коштів, щомісячний платіж 3988,88 грн., що підтверджується його копією.

27 вересня 2016 року між сторонами підписано додаткову угоду з даних якої вбачається, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 66887,28 грн., а саме: відсотки у розмірі 0,00 грн., комісія у розмірі 0,00 грн., пеня у розмірі 66887,28 грн. Викладено п.1.1 договору в наступній редакції: кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 257690,85 гривень, на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 257690,85 гривень, на споживчі потреби шляхом перерахування на рахунок, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 18,00 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, що підтверджується копією додаткової угоди.

Згідно додатку до додаткової угоди №3 відповідачці встановлений графік погашення кредитних коштів, щомісячний платіж 4048,95 (3988,88) грн., що підтверджується його копією.

28 листопада 2018 року між сторонами підписано додаткову угоду з даних якої вбачається, що сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 грн., по сплаті комісії на 0,00 грн., пені на 58848,26 грн. Вказані суми за рішенням банку прощені. Встановити на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 254725,54 грн., що складає заборгованість за основним боргом 254216,30 грн., відсотками 509,24 грн., комісії 0,00 грн., пені 0,00 грн. Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту в строки, зазначені в графіку погашення кредиту (Додаток №1 до цієї додаткової угоди), що викладається в новій редакції та є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди, що підтверджується копією додаткової угоди.

Згідно додатку до додаткової угоди №4 відповідачці встановлений графік погашення кредитних коштів, щомісячний платіж 4054,85 (3988,88) грн., що підтверджується його копією.

Судом також встановлено, що 25.10.2007 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №CVVWG8, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме двохкімнатна квартира АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору.

АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження заявлених вимог надав розрахунок заборгованості за договором про іпотечний кредит №CVVWG8 від 25.10.2007 року з даних якого вбачається, що відповідачці ОСОБА_2 станом на 17.05.2022 року нараховано заборгованість в розмірі 304670,91 грн., яка складається з наступного: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 248036,68 грн.; в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом 968,19 грн., загальний залишок заборгованості за процентами 56634,23 грн., в т.ч. залишок заборгованості за простроченими процентами 53916,48 грн., заборгованість з комісії в т.ч. заборгованість за простроченою комісією 0,00 грн., погашено пені в т.ч. списано 1054,40 грн., 0,00 грн.

Відповідачкою ОСОБА_2 на спростування обставин, викладених у позовній заяві надано відзив та копії квитанцій за період з 26.12.2018 року по 22.07.2022 року з даних яких вбачається, що відповідачкою ОСОБА_2 кожного місяця було сплачено щомісячний платіж відповідно до умов додаткової угоди №4 від 28.11.2018 року, а саме: 26.12.2018 року у сумі 4600,00 грн.; 24.01.2019 року у сумі 4600 грн.; 26.02.2019 року у сумі 4600,00 грн.; 26.03.2019 року у сумі 4600,00 грн.; 24.04.2019 року у сумі 4600,00 грн.; 23.05.2019 року у сумі 4600,00 грн.; 25.06.2019 року у сумі 4600,00 грн.; 22.07.2019 року у сумі 4700,00 грн.; 23.08.2019 року у сумі 4600,00 грн.; 24.09.2019 року у сумі 4629,00 грн.; 22.10.2019 року у сумі 4650,00 грн. та 30,00 грн.; 22.11.2019 року у сумі 4650,00 грн.; 23.12.2019 року у сумі 4580,00 грн.; 28.01.2020 року у сумі 4600,00 грн.; 21.02.2020 року у сумі 5000,00 грн.; 23.03.2020 року у сумі 4650,00 грн.; 23.04.2020 року у сумі 5000,00 грн.; 21.05.2020 року у сумі 4600,00 грн.; 22.06.2020 року у сумі 4600,00 грн.; 21.07.2020 року у сумі 4600,00 грн.; 25.08.2020 року y сумі 4600,00 грн.; 24.09.2020 року у сумі 4600 грн.; 23.10.2020 року у сумі 4600,00 грн.; 24.11.2020 року у сумі 4600,00 грн.; 23.12.2020 року y сумі 4600,00 грн.; 21.01.2021 року y сумі 5155,00 грн.; 24.02.2021 у сумі 4600,00 грн.; 23.03.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 22.04.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 20.05.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 24.06.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 23.07.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 25.08.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 23.09.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 22.10.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 22.11.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 21.12.2021 року у сумі 4600,00 грн.; 24.01.2022 року у сумі 4600,00 грн.; 23.02.2022 року у сумі 4600,00 грн.; 22.03.2022 року у сумі 4600,00 грн.; 20.04.2022 року у сумі 4600,00 грн., 24.05.2022 року у сумі 4600,00 грн.; 23.06.2022 року у сумі 4600,00 грн.; 22.07.2022 року у сумі 4602,00 грн.; 23.08.2022 року у сумі 4580,30 грн.

Норми права, які застосував суд.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За нормами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 612 ч. 1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. Згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно доч.1ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки визначені у статті 38 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та ст. 589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:

при укладенні 25.10.2007 року спірного кредитного договору №CVVWG8 та договору іпотеки сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

27 березня 2012 року, 03 липня 2015 року, 27 вересня 2016 року між сторонами було укладено додаткові угоди та змінено графік погашення заборгованості.

28 листопада 2018 року між сторонами підписано додаткову угоду №4 згідно якої сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 грн., по сплаті комісії на 0,00 грн., пені на 58848,26 грн. Вказані суми за рішенням банку прощені. Встановлено на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за договором у розмірі 254725,54 грн., що складає заборгованість за основним боргом 254216,30 грн., відсотками 509,24 грн., комісії 0,00 грн., пені 0,00 грн.

На підставі додаткової угоди №4 було встановлено новий графік погашення заборгованості, а саме щомісячний платіж склав 4054,85 (3988,88) грн.

Відповідачка ОСОБА_2 кожного місяця сплачувала щомісячний платіж відповідно до умов додаткової угоди №4 від 28.11.2018 року та графіку погашення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості та виписки наданого АТ КБ «ПриватБанк» внесені відповідачкою кошти на погашення кредиту були зараховані на погашення пені, яка відповідно до умов додаткової угоди №4 була прощена.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який на думку суду, не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Таким чином, беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність заборгованості, в рахунок погашення якої може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідачка належним чином виконує зобов`язання за договором зі сплати заборгованості за тілом кредиту, відсоткам та комісії, відповідно до графіку погашення заборгованості, який визначений додатковою угодою №4 від 28.11.2018 року, яка відповідно до п.10.4 договору про іпотечний кредит №CVVWG8 від 25.10.2007 року, є його невід`ємною частиною та підлягає виконанню, як і позивачем АТ КБ «ПриватБанк», так і відповідачкою ОСОБА_2 .

Не підлягає задоволенню вимога про виселення відповідачки, оскільки вона є похідною від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, дійшов висновку, що в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.3, 33, 38 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.4, 13, 141, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д, адреса для листування 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299).

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Іван КИБИЧ