Справа № 466/6981/22
Провадження № 2/466/2162/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 листопада 2022року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Молінській С.В.

справа № 466/6981/22; 2/466/2162/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

установив:

13.09.2022 ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до Львівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок,1, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій просить постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк два місяці з дня винесення рішення для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був його батьком.

Після його смерті залишилась спадщина в склад якої входить: житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, площею 0,0400 га. для ведення садівництва; автомобіль Краз.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку після смерті свого батька ОСОБА_2 , він не подав до нотаріальної контори чи приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті свого батька, він фактично проживав з ним та доглядав його, а тому вважав, що є таким що прийняв спадщину.

В той же час, протягом шестимісячного строку він фізично не зміг подати до нотаріуса заяву, оскільки має хронічні захворювання, пов`язанні з серцево-судинною системою. В шестимісячний період після смерті свого батька, він перебував на стаціонарному лікуванні з 25 березня 2019 року по 05 квітня 2019 року, діагноз - гіпертонічний криз.

У зв`язку з вказаними обставинами, протягом шестимісячного строку він не подав заяви про прийняття спадщини, з поважних причин.

Таким чином, у зв`язку вищевказаним, змушений звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 14.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.28).

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач представник Львівської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був батьком позивача ОСОБА_1 .

Після його смерті залишилась спадщина в склад якої входить: житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, площею 0,0400 га. для ведення садівництва; автомобіль Краз.

ОСОБА_1 являється спадкоємцем майна ОСОБА_2 за законом у відповідності до ст. 1261 Цивільного кодексу України, оскільки є його сином. Окрім нього, інших спадкоємців немає.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 28.05.1970 (а.с.10), та паспортними даними ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 (а.с.7-8), Державним актом на право приватної власності на землю серія ЛВ 40809003 (а.с.19), технічним паспортом на домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 (а.с.12-16), будинковою книгою (а.с.17-18).

Протягом встановленого законом шестимісячного строку після смерті свого батька ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не подав до нотаріальної контори чи приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини, як це вимагається статтею 1269 Цивільного кодексу України, що підтверджується листом-відмовою приватного нотаріуса № 14/02-14 від 28 липня 2022 року (а.с.5).

Строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки на момент смерті свого батька, він фактично проживав з ним та доглядав його, в подальшому хворів та був позбавлений такої можливості звернутися до нотаріуса, а тому вважав, що є таким, що прийняв спадщину.

В той же час, протягом шестимісячного строку ОСОБА_1 фізично не зміг подати до нотаріуса заяву, оскільки має хронічні захворювання, пов`язанні з серцево-судинною системою та перебував на стаціонарному лікуванні з 25 березня 2019 року по 05 квітня 2019 року, діагноз - гіпертонічний криз, що підтверджується випискою № 8822 з медичної карти стаціонарного хворого та результатами амбулаторних досліджень стану здоров`я (21-26).

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про необхідність звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори чи приватного нотаріуса, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами.

В той же час факт необізнаності особи про необхідність звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори чи приватного нотаріуса, може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 263-265, 268, 280-283, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Львівська міська рада, яка знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок,1.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова