28.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/9121/19
провадження № 2/205/224/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником підприємству внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.10.2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 112 195,15 грн.

Позов мотивований тим, що 26.10.2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 322132-228, р/н НОМЕР_1 , який належить позивачу, та яким керував ОСОБА_1 , який є працівником позивача на підставі наказу про прийняття на роботу № 1776к від 10.08.2010 року та наказу № 3439-к від 29.11.2018 року про подовження строкового трудового договору з відповідачем та трудового договору № 153 від 10.08.2010 року. Відповідач 26.10.2018 року виконував службове завдання згідно подорожнього листа службового легкового автомобіля № 2421678 від 26.10.2018 року, під час якого потрапив у ДТП. Згідно обвинувального акту, затвердженого прокурором Новомосковської місцевої прокуратури 28.11.2018 року, у кримінальному провадженні № 0002193 за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України стосовно ОСОБА_1 , досудовим розслідуванням встановлено, що 26.10.2018 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ 322132-228, р/н НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Знаменівка-Луганськ-Ізварине Новомосковського району Дніпропетровської області зі сторони м. Дніпро в напрямку м. Павлоград, діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб піддавати загрозі життю та здоров`ю громадян, з урахуванням дорожньої обстановки не вибравши безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним на заокругленій частині автодороги, не впорався з керуванням при виконанні маневру випередження іншого транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини дороги, де автомобіль перекинувся. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль ГАЗ 322132-228, р/н НОМЕР_1 , отримав пошкодження, у зв`язку з чим ДП «КБ «Південне»» завдано матеріальних збитків. 29.01.2019 року складено висновок судового експерта Дроздова Ю.В. № 4301/19/19, відповідно до якого вартість матеріального шкоди, завданої власнику автомобілю ГАЗ 322132-228, р/н НОМЕР_1 , складає 112 195,15 грн. На момент ДТП та на теперішній час відповідач є працівником позивача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2020 року провадження у цивільній справі за позовом ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником підприємству внаслідок ДТП, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 183/7546/18 (1кп/183/397/20) обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002193 відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2020 року провадження у справі відновлено.

У судовому засіданні 04.10.2022 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

У своїй заяві представник позивача просив позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сповіщались належним чином.

28.11.2022 року до суду надійшло клопотання представника відповідача та його представника з проханням перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з хворобою відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що представник відповідача також не з`явився у судове засідання та не надав суду доказів поважності своєї неявки в судове засідання.

В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась.

Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином повідомлених учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 року за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0002193, кримінальне провадження за обвинуваченнням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею обвинуваченого на поруки трудового колективу. ОСОБА_1 передано на поруки колективу 39 відділу ДП «КБ «Південне»» за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок (а.с. 167, том 1).

Вищезазначеною ухвалою встановлено, що 26.10.2018 року приблизно о 10.15 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ 322132-228, р/н НОМЕР_1 , в якому перебували пасажири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рухався по автодорозі Знаменівка-Луганськ-Ізварине Новомосковського району Дніпропетровської області зі сторони м. Дніпро в напрямку м. Павлоград, де в цей час 248 км + 200 м, діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб піддавати загрози життю та здоров`ю громадян, з урахуванням дорожньої обстановки не вибравши безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним на заокругленій частині автодороги, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини дороги, де допустив перекидання автомобіля. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, а саме: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 прийнятий на роботу водієм автомобіля 3 класу на підставі наказу про прийняття на роботу № 1776к від 10.08.2010 року (а.с. 46, том 1) та на підставі наказу № 3439-к від 29.11.2018 року трудовий договір продовжено (а.с. 47-50, том 1).

26.10.2018 року ОСОБА_1 виконував службове завдання згідно подорожнього листа службового легкового автомобіля № 2421678 від 26.10.2018 року (а.с. 8, том 1).

Автомобіль ГАЗ 322132-228, р/н НОМЕР_1 , належить ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 8, том 1).

Згідно висновку експерта № 4301/19/19, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В. 29.01.2019 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю ГАЗ 322132-228, р/н НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП складає 112 195,15 грн. (а.с. 64-92, том 1).

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.12.2019 року у справі № 463/4040/15-ц (провадження № 61-23441св18) відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Вина ОСОБА_1 у ДТП, яке відбулося 26.10.2018 року, встановлена ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 року.

Відповідно до вимог статті 47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 47 КК України у зв`язку з передачею на поруки колективу ДП «КБ «Південне»», а не через реабілітуючі обставини, тобто протиправність дій (вина) останнього встановлена ухвалою суду у справі про кримінальне правопорушення.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 25.02.2020 року у справі № 599/593/18, де зазначено, що реабілітуючі підстави закриття кримінального провадження мають місце у випадку, коли особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, i, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючих підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені, гідності та репутації. Якщо судом буде встановлено наявність у діях особи складу кримінального правопорушення, то підстави для її реабілітації відсутні.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та з огляду на правила, встановлені КЗпП України, оскільки на час вчинення ДТП, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем, а тому на нього покладається обов`язок з відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачу за вчинення кримінального правопорушення, вина у вчинені якого встановлена ухвалою суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16 ЦК України, ст. ст. 130, 134 КЗпП України, ст. ст. 4, 12-13, 81-82, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 3) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди, завданої працівником підприємству внаслідок ДТП задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 112 195,15 грн. (сто дванадцять тисяч сто дев`яносто п`ять гривень 15 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2022 року.

Суддя Н.В. Басова