1Справа № 2-2477/2003 4-с/335/20/2022
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Огнев`юк Н.В., представника заявника адвоката Бичківського О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення, дії/бездіяльність державного виконавця,-
ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на рішення, дії/бездіяльність державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Щетинкіної А.С., в якій просить зобов`язати державну виконавчу службу Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) врахувати надані ОСОБА_1 квитанції про часткову сплату заборгованості по аліментам у розмірі 27 660 грн., відповідно до виконавчого листа №2-2477/03 від 14.11.2003 року про стягнення на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі ј частини, щомісячно, з усіх видів доходу боржника до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.06.2003 року.
Ухвалою суду від 14.06.2022 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, з наданням строку на усунення недоліків скарги.
05.07.2022 року від скаржника ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 14.06.2022 року надійшла скарга, в якій він просить визнати причини пропуску десятиденного строку для оскарження дій/бездіяльності державного виконавця поважними та поновити строк для оскарження, визнати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця державної виконавчої служби Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо неврахування наданих ОСОБА_1 квитанції про сплату заборгованості по аліментах у розмірі 27 660 грн., відповідно до виконавчого листа № 2-2477/03 від 14.11.2003 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі ј частини, щомісячно, з усіх видів доходу боржника до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.06.2003 року неправомірними; зобов`язати державну виконавчу службу Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) врахувати надані ОСОБА_1 квитанції про часткову сплату заборгованості по аліментам у розмірі 27 660 грн., відповідно до виконавчого листа №2-2477/03 від 14.11.2003 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини, щомісячно, з усіх видів доходу боржника до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.06.2003 року.
Ухвалою суду від 01.08.2022 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою, відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 , зобов`язано Комунарський відділ державної виконавчої служби у м.Запоріжжі надати копію матеріалів виконавчого провадження.
22.11.2022 року від державного виконавця надійшли заперечення на скаргу ОСОБА_1 та копії матеріалів виконавчого провадження 38967036.
У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Бичківський О.О. просив скаргу задовольнити з підстав, зазначеній у ній.
Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.
Державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Щетинкіна А.С. в судове засідання не з`явилася, надавши заперечення проти скарги та заяву про розгляд скарги у її відсутність.
Суд заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 38967036, оцінивши та проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає обсяг процесуальних прав і обов`язків державного виконавця, які мають здійснюватися лише в межах виконавчого провадження і у точній відповідності до Закону, щоб не допускати у своєї діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
18.07.2013 державним виконавцем Комунарського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №38967036 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2477/03, виданого 14.11.2003 Орджонікідзевським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу боржника, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.06.2003 року.
01.04.2021 до Комунарського ВДВС у м.Запоріжжі надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про неврахування оплат, які були перераховані боржником ОСОБА_1 на картковий рахунок на ім`я ОСОБА_5 за період з 26.06.2019 року по 01.0. 2021 року через те, що дані оплати були перераховано на рахунок доньки, а не на її рахунок.
26.01.2022 року боржником ОСОБА_1 державному виконавцю Комунарського ВДВС м.Запоріжжя Щетинкіній А.С. надано квитанції зі сплати аліментів, які державним виконавцем враховані як сплата аліментів на дитину Дар`ю за виконавчим провадженням № 38967036.
30.05.2022 року державним виконавцем перераховано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням наданих квитанцій на загальну суму 25 860 гри., а саме: квитанція від 06.02.2020 - 1000 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 10.03.2020 - 200 грн. - переказ особистих коштів па ОСОБА_6 ; квитанція від 09.04.2020 - 1500 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 08.05.2020 - 2000 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 12.06.2020 - 2480 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 05.03.2020 - 2000 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 13.01.2020 - 2000 гри. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 28.12.2020 - 700 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 14.02.2020 - 200 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 17.09.2019 - 3000 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 05.12.2019 - 2500 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 18.11.2019 - 2000 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 18.07.2019 - 3000 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 20.08.2019 - 2570 гри. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 21.10.2019 - 200 грн. - переказ особистих коштів на ОСОБА_6 ; квитанція від 21.12.2019 - 510 грн. - переказ особистих коштів на
ОСОБА_7 виконавцем не враховані вищевказані квитанції на суму 25 860 грн. в рахунок погашення боргу по аліментам у зв`язку з тим, що дані оплати були перераховані на картку дитини ОСОБА_3 з призначенням платежу: Переказ особистих коштів, а за виконавчим документом стягувачем є ОСОБА_2 , тобто перерахування аліментів повинно проводитись на рахунок стягувача.
При цьому боржник наполягає, що вказані грошові кошти він переказував як аліменти, а стягувач не враховує їх як сплата аліментів.
Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону №1404-VIII спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Щодо врахування в якості сплати аліментів платежів, перерахованих безпосередньо на рахунок неповнолітньої дитини, суд виходить з того, що сторонами виконавчого провадження є стягувач ОСОБА_2 та боржник ОСОБА_8 , на користь якої на утримання неповнолітньої дитини боржник повинен сплачувати аліменти до досягнення дитиною повноліття, відповідно зарахуванню підлягають лише ті кошти ,які сплачені боржником безпосередньо на рахунок стягувача ОСОБА_2 та через орган примусового виконання та відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, норми якої наводилися вище.
Водночас, сплачені ОСОБА_1 кошти на рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_5 в АТ «Приватбанк», суд розцінює як право батька на утримання дитини у розумінні належного виконання батьківських обов`язків.
При цьому, даючи оцінку доводам скаржника, зокрема щодо неврахування квитанцій відповідно до яких були перераховані кошти на рахунок доньки ОСОБА_5 , цільове призначення яких обліковувалося як «переказ особистих коштів», суд дійшов висновку, що вказані кошти не свідчать про виконання скаржникомобов`язку щодо виконання зазначеного судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не могли бути враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів.
Суд погоджується з доводами представника скаржника про те, що у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.05.2022 року, державним виконавцем була допущена арифметична помилка, а саме ОСОБА_1 21.10.2019 року згідно з платіжним дорученням від 21.10.2019 року перерахував ОСОБА_5 2000 грн, тоді як державним виконавцем в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів зазначена сума від 21.10.2019 року 200 грн., однак ці твердження не впливають на висновок суду з приводу правомірності дій державного виконавця при неврахуванні в суму заборгованості вищезазначених платіжних доручень з призначенням «переказ особистих коштів», отримувачем яких є ОСОБА_9 .
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що під час вирішення тотожних спорів мають враховуватись саме останні висновки, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Таким чином, виходячи із встановлених обставин та на підставі наведених вище норм закону слід відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 259, 450 451 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення, дії/бездіяльність державного виконавця,- залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 08.12.2022 року.

Суддя Н.І. Рибалко