Справа № 190/1097/22
Провадження №2/190/365/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

09 листопада 2022 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

при секретарі Пронській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті П`ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє її представник- адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Довгинцівської районної у м.Кривому Розі ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду в інтересах та від імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 у період з 07.10.2006 року по 20.01.2010 року. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є її батьком та записаний у свідоцтві про народження дитини. Після розірвання шлюбу вона з відповідачем не бачилися та про його життя нічого не знає. За весь цей час батько з донькою майже ніколи не бачилися, не спілкувалися один з одним. Дитина зареєстрована разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 , квартира належить її матері. Однак в зв`язку з війною в країні вона була вимушена з дітьми покинути країну та переїхати до Польщі. З моменту народження доньки лише позивачка її виховувала, створювала усі умови для сприятливого виховання та життя дитини, задовольняла всі матеріальні потреби. Відповідач же у свою чергу ухилявся від свого обов`язку, що стосується доньки, уникає спілкування, побачень та участі у її вихованні не надавав матеріальну допомогу на її утримання. Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу від 28.09.2009 року було видано виконавчий лист за №2-2426/2009 згідно якого з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. З часу винесення рішення про стягнення аліментів та відкриття виконавчого провадження відповідач жодного разу не сплатив ні одного платежу по аліментам. Згідно довідки розрахунку станом на 01.08.2022 року, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 101639,76 грн. Дитина відвідує Криворізьку гімназію №109 «Темп» Криворізької міської ради, батьківськи збори відвідує лише позивачка. Батько дитини жодним чином не приймає участі у житті та вихованні дочки. Відсутність бажання відповідача у спілкуванні з дитиною, відверте ігнорування батька у забезпеченні хоча б елементарними речами своєї дочки, відсутність бажання працювати, розвиватися як особистість та розвивати сімейні відносини спонукало позивача на звернення до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2022 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження.

11.10.2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив; своїм правом надання відзиву та заперечень на позовну заяву, не скористався.

Третя особа виконавчий комітет Довгинцівської районної у м.Кривому Розі ради свого представника в судове засідання не направила, на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження виданого, - ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с.8)

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 виданого 20.01.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №16 від 20 січня 2010 року.(а.с.9)

Згідно копії виконавчого листа №2-2426/2009 від 16.10.2009 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.(а.с.10)

Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Жовтоводсько-П`ятихатським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) №2489/17.40-14 від 01.08.2022 року ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам станом на 01.07.2022 року - 101639,76 грн. (а.с.11-13)

Згідно довідки про склад сім`ї, або зареєстрований у житловому приміщенні/будинку осіб виданої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14)

Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що батько дитини - відповідач ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: з дитиною не проживає, відтак не проявляє батьківської турботи щодо неповнолітньої доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та успіхами у навчанні та вихованні, а також матеріально не забезпечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого.Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини, яка не є міжнародним договором.

Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Отже, своїми діями відповідач порушує свої зобов`язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме, " Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття ".

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток доньки як складову виховання, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України, - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Судові витрати по справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.164,165,166, 171, 180-182 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» ст. ст. 2,12,13,81,82,89,223,141,258,259,263-265,266,273, 280-282 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє її представник - адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Довгинцівської районної у м.Кривому Розі ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно його дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Новоукраїнка Кіровоградської області, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с.Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 .

Третя особа - виконавчий комітет Довгинцівської районної у м.Кривому Розі ради, місцезнаходження: 50086, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Дніпровське шосе,11, .

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18 листопада 2022 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева