Справа № 369/6092/22
Провадження № 2/369/4468/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14.11.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/6092/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2013 року, шлюб - розірвано, з того часу відповідач батьківських обов`язків по відношенню до дитини не виконувала.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Позивач також відмітив, що відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача.

На підставі вище наведеного, ОСОБА_1 просив суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав, відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, при цьому розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

23.08.2022 року на адресу суду надійшов письмовий висновок виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, затверджений рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 18.08.2022 № 77 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 03.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

Позивач через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача підтримав, вимогу в частинні стягнення аліментів з відповідача, просив суд залишити без розгляду.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, та про причини неявки суд до відома не поставила, відзив на позовну заяву не подавала. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлялася належним чином у порядку встановленому чинним законодавством України.

Представник органу опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явився, проте останнім було подано заяву до суду про розгляд без участі третьої особи та при винесенні рішення просив виходити з інтересів дитини.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України).

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів.

Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в постанові за № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема п.п. 15, 16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

За час шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 .

Згідно посвідченої приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Юрової О.Є. заяви ОСОБА_2 від 11.07.2022 року, зареєстрованої в реєстрі № 735, остання відмовилася від батьківських прав щодо своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з письмового висновку Органу опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає висновок Органу опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як зазначалось судом вище, до суду відповідач не з`являлася, не надала жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення її батьківських прав та відсутність її вини у невиконанні своїх обов`язків по догляду та вихованню своєї доньки ОСОБА_4 ..

З огляду на наведене, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками стосовно своєї дитини, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним вихованням, навчанням, доглядом, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину та займатись вихованням останньої, в зв`язку з чим, вимоги позивача в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст. 169 СК України, вона має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Щодо позовної вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів, слід зазначити наступне.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд встановив, що заява про залишення позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача без розгляду подана позивачем до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про залишення позову без розгляду в частині позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача.

Керуючись ст. ст. 19, 150, 152, 154-155, 164, 165 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133, 141, 258, 259 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженку міста Актюбінськ, Казахстан, адреса: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено: 14.11.2022 року

Суддя А.В. Янченко