Дата документу 29.11.2022
Справа № 501/244/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіній О.В.,

справа № 501/244/20

сторони не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним дій та скасування постанов,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції сторін та їх правове обґрунтування.

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває скарга ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., заінтересована особа: ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», Третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним дій та скасування постанов.

ОСОБА_1 скаргу обґрунтовує тим, що 27.12.2019 року скаржниця була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження № 57859977 за яких вбачалось що приватним виконавцем Притуляком В.М. винесена постанова відносно ОСОБА_1 тоді як ОСОБА_1 , та за адресою, яка зазначена приватним виконавцем скаржниця вже з 2012 року не проживає, а отже оцінка майна проведена за звітом про незалежну оцінку дачі виконано за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як належне майно ОСОБА_1 розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , тобто, зовсім не за належною адресою.

Також, заявник зазначає в скарзі, що приватним виконавцем у 2018 році встановлено, що за адресою яка зазначена у виконавчому документі вона не проживає з 2012 року, але виконавчі документи направляв на вказану адресу.

В скарзі зазначається, що приватний виконавець при реалізації майна порушив вимоги Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказаний виконавчий документ неодноразово перебував на виконанні у різних відділах ДВС і неодноразово повертався стягувачу, про що свідчать відмітки про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37 п.9 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, заявник, стверджуючи, що приватний виконавець знав вірну адресу майна, яке реалізовано в примусовому порядку та для досягнення потрібного для нього результату не здійснив заходів щодо усунення недоліків виконавчого листа неправомірно відкрив виконавче провадження, безпідставно здійснював інші виконавчі дії, неправомірно передав будинок на реалізацію і т.і., звернувся до суду з відповідною скаргою.

Зазначено також, що згоди на реалізацію майна скаржник не надавала, чим приватний виконавець порушив вимоги закону.

З огляду на зазначене, скаржник змушений звернутись до суду за захистом своїх прав, просить суд:

Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича під час примусового виконання виконавчого листа виданого Іллічівським міським судом Одеської області 29 листопада 2010 року у справі 2-2225/2010.

Визнати незаконною заявку на реалізацію предмета іпотеки від 16.08.2019 року ВП № 57859977.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2018 року ВП № 57859977.

Скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 0.12.2018 року ВП №57859977.

Скасувати постановку про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 15.11.2019 року ВП № 57859977.

Скасувати постанову про зняття арешту з реалізованого майна (предмета іпотеки) від 09.10.2019 року ВП №57859977.

Скаржник в судове засідання не з`явився, належним чином сповіщався про судовий розгляд скарги, про причини не сповістив (т. 3 а.с. 206-212).

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. був належним чином сповіщений про судовий розгляд скарги, до суду не з`явився, на скаргу надав заяву від 09.06.2022 року, просив суд розглядати скаргу без його участі та відмовити в задоволенні скарги (т. 3 а.с. 216-220).

Відповідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

2. Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно виписки з медичної картки ОСОБА_1 з 28.12.2019 року по 06.01.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні та віл 07.01.2020 року по 20.01.2020 року на амбулаторному лікуванні з діагнозом гіпертонічний криз неясної етіології (т. 1 а.с. 6).

Згідно виконавчого листа по справі 2-2225/2010 від 29.11.2010 року за рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №228/П від 1.10.2006 року з ОСОБА_1 , звернено стягнення на будинок дача, за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 7).

Згідно постановою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом відкрито ВП № 57859977 від 05.12.2018 року, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М (т. 1 а.с. 8-10).

Відповідно постанови ВП № 57859977 від 09.10.2019 року приватний виконавець Притуляк В.М. зазначено про реалізацію майна (будинок-дача) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 постановив зняти всі арешти (т.1 а.с. 11).

Згідно заявки на реалізацію предмета іпотеки № 3919 від 16.08.2019 року приватний виконавець Притуляк В.М. звернувся до Одеської філії ДП «СЕТАМ» щодо передачі на реалізацію житлової нерухомості - будинок-дача) за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 12-13).

Відповідно Акту приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки 09.10.2019 року ВП №57859977 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №228/П від 16.10.2006 року було від 23.09.2019 року реалізовано за допомогою системи електронних торгів (т. 1 а.с. 31-32, 41-42).

Згідно договору іпотеки від 16.10.2006ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 уклали договір під нерухоме майно (будинок-дача), за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 (т.3 а.с. 22-27).

Відповідно копії кредитного договору № 228/П від 16.10.2006 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 уклали договір та банк надав ОСОБА_4 - 81 000,00 доларів США, строком з 16.10.2006 року по 16.10.2018 року зі сплатою процентів річних 12,5, тоді як ОСОБА_1 виступала майновим поручителем за договором поруки (т.3 а.с. 28-31).

Згідно заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29.11.2010 року ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок дача, за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 (т. 3 а.с. 32-34).

Відповідно акту виконаних робіт №6/40 від 05.08.2019 року, та звіту - замовник приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. до ФОП ОСОБА_5 про проведення оцінки майна - будинок дача, за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 вартість об`єкта оцінки складає 414 207,00 грн. (т. 3 а.с. 65-205).

4. Оцінка Суду.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ (с. 74).

Також, ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з копії дублікату виконавчого листа №2-2225/2010 від 25.09.2012 року, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 25.09.2012 року боржником вказано « ОСОБА_1 » (т. 1 а.с.7).

Разом з тим, на титульному аркуші дублікату виконавчого листа №2-2225/2010 від 25.09.2012 року вказано: «Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки».

Згідно копії паспорту призвіще, ім`я та по батькові заявника по справі вказано як: « ОСОБА_1 » (а.с.5).

Отже, суд доходить до висновку, що у виконавчому листі, виданому Іллічівським міським судом Одеської області 25.09.2012 року допущено описку в написанні по батькові боржника, а саме замість « ОСОБА_6 » вказано « ОСОБА_7 ».

05.12.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57859977 по виконанню виконавчого листа №2-2225/2010 виданого Іллічівським міським судом Одеської області від 25.09.2012 року, де боржником вказано « ОСОБА_1 ».

Суд вважає,що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. при відкритті виконавчого провадження не звернув увагу надані розбіжності в написанні по батькові боржника, що призвело до порушень при відкритті виконавчого провадження, внаслідок яких порушено право ОСОБА_1 на належне виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів справи видно, що у виконавчому листі №2-2225/2010, виданому Іллічівським міським судом Одеської області від 25.09.2012 року, адресу проживання відповідача по справі ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 7).

Разом з тим, відповідно до копії довідки з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 10.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 та 14.12.2012 року знята з реєстрації по заяві нового власника, реєстрації немає (т. 1 а.с. 14).

Також, суд бере до уваги інформацію з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 31.01.2020 року, який надано на запит суду, що ОСОБА_1 зареєстрованою по м.Одеса та Одеській області не значиться (т. 1 а.с. 21).

Доказів того, що приватний виконавець вчинити і інші можливі дії по належному повідомленню боржника, наприклад: каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, або направляв виконавчі документи, в тому числі за місцем знаходження нерухомого майна належного боржнику, суду не надано. Тому направлення приватним виконавцем копії постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого документа, інших постанов за адресою: АДРЕСА_5 , за якою боржник знятий з реєстрації з 2012 року та не проживає є підставою вважати боржника не повідомленим про примусове виконання зазначеного рішення.

Суд вважає, що приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження допущено істотні порушення (не вручено боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, не роз`яснення боржнику його прав та обов`язків, тощо).

Отже, з огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про обґрунтованість скарги в частині визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. під час примусового виконання виконавчого листа виданого Іллічівським міським судом Одеської області 29.11.2010 року у справі №2-2225/2010 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2018 року ВП №57859977.

Крім того, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Таким чином, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на задоволення своїх вимог у разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення (відчуження без згоди власника) певного майна.

Згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Отже, вказаний Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) на примусове стягнення певного майна окремої категорії боржників на період чинності цього Закону, за наявності та доведеності відповідних умов.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок-дача, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 підпадає під дію зазначеного вище Закону, оскільки загальна площа не перевищує 140 кв.м.

Суду не надано відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно про те, що у власності ОСОБА_1 перебуває інше нерухоме майно.

В заяві про поновлення строку для подання скарги заявник вказує, що квартира за адресою: АДРЕСА_5 була продана з торгів за боргом матері, тому вона втратила зв`язок з даною квартирою і не могла фізично отримувати кореспонденцію, що направлялась на цю адресу. Вона перебувала за кордоном працювала та кошти перераховувала матері для погашення заборгованості по кредиту.

Крім того, згідно дослідженого в судовому засіданні виконавчого провадження відсутні дані про належне повідомлення скаржника про виконавчі дії, вчинені виконавцем, як це передбачено ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, суд звертає увагу, що виконавчий лист №2-2225/2010, виданий Іллічівським міським судом Одеської області 25.09.2012 року неодноразово перебував на виконанні у різних відділах ДВС і неодноразово повертався стягувачу, про що свідчать відмітки про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37 п. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» (т. 1 а.с.7).

Таким чином, площа квартири, на яку звернуто стягнення не перевищує площу визначену в одній з умов Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», іншого нерухомого майна за ОСОБА_1 не зареєстровано, а отже, дана нерухомість підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тому приватному виконавцю слід було перевірити наявність обставин, які в силу закону виключають можливість примусового виконання рішення суду, а всі послідуючі його процесуальні дії з примусового виконання виконавчого листа - складання заявки на реалізацію предмета іпотеки від 16.08.2019 року ВП №57859977, винесення постанови про зняття арешту з реалізованого майна (предмета іпотеки) від 09.10.2019 року ВП №57859977 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. The Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст. 10 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).

Як зазначено Постановою Верховного Суду України від 12.01.2022 року по справі №501/244/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. «у виконавчому документі, постанові про відкриття виконавчого провадження не зазначено розміру заборгованості за кредитним договором. Матеріали справи не містять жодної інформації щодо розміру та валюти заборгованості, в рахунок погашення якої звернено стягнення на будинокдачу».

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті вимог.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 247, 260, 261, 447, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», Третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним дій та скасування постанов задовольнити.

Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича під час примусового виконання виконавчого листа виданого Іллічівським міським судом Одеської області 29 листопада 2010 року у справі 2-2225/2010.

Визнати незаконною заявку на реалізацію предмета іпотеки від 16.08.2019 року ВП № 57859977.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2018 року ВП № 57859977.

Скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 0.12.2018 року ВП №57859977.

Скасувати постановку про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 15.11.2019 року ВП № 57859977.

Скасувати постанову про зняття арешту з реалізованого майна (предмета іпотеки) від 09.10.2019 року ВП №57859977.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 листопада 2022 року

Ухвала може буди оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області В.В.Смирнов