Справа № 201/20/22
Провадження № 2/201/2292/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - орган опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, зобов`язання виконувати розпорядження шляхом дотримання графіку спілкуванні з дітьми,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (третя особа - орган опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, зобов`язання виконувати розпорядження шляхом дотримання графіку спілкуванні з дітьми (а.с. 1-6).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 17.01.2022р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено проведення підготовчого засідання у справі (а.с. 37).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 31.01.2022р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми - залишити без розгляду, з тих підстав, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 201/4034/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради) про визначення місяця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми (а.с. 45).

Поставною Дніпровського апеляційного суду від 07.06.2022р. ухвалою суду від 31.01.2022р. про залишення без розгляду позовної заяви скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 73-74).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 27.06.2022р. справу прийнято до провадження, призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено проведення підготовчого засідання у справі (а.с. 78).

Підготовче засідання у справи закрите 02.09.2022р. і справу призначено до розгляду по суті (а.с. 92).

Ухвалою суду від 07.10.2022р. зобов`язано Адміністрацію Соборного району Дніпровської міської ради (як орган опіки та піклування) надати суду письмовий висновок щодо участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з дітьми - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 98-99).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що сторони з 09.07.2016р. перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду шлюб розірвано.

Сторони не досягли домовленості щодо визначення місце проживання дітей, тому звернулися до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради з питанням щодо визначення місце проживання дітей. Розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської області №61-р від 24.02.2021р. визначено місце проживання дітей у перший та третій тиждень місяця - з батьком - ОСОБА_1 ; у другий та четвертий тиждень місяця - з матір`ю - ОСОБА_2 .

Однак ОСОБА_2 розпорядження не виконує, провокує конфлікти в присутності дітей, за допомогою психологів налаштовує дітей проти батька, дітей для побачень не надає, на адресу позивача постійно викликає поліцію, створюючи штучний конфлікт саме у ті дні, які діти повинні перебувати разом з позивачем.

Жодні заяви та скарги відповідачки до різних органів, поліції на мали результату. Позивач жодного разу не був притягнутий до будь-якої відповідальності. Вважав, що звернення і скарги відповідачки є тиском на орган опіки, з метою вплинути на висновок. Діти майже два місяці не відвідують садок, відповідачка їх не приводить і позивачеві забороняє, посилаючись не те, що діти хворіють, що не відповідає дійсності. Відповідних медичних довідок відповідачка не надала. При цьому, діти хворіють саме на ту неділю, коли мають бути разом з батьком. При неодноразових намаганнях батька побачитися з дітьми у час, який передбачений розпорядженням, позивачка двері не відчиняє, слухавку не бере, іноді взагалі вимикає телефон. Останнім часом відповідач взагалі не надала дітей, зазначаючи, що самі діти не хочуть, що є вигадкою, оскільки відповідачка навмисно налаштовує дітей проти батька.

Позивач неодноразово звертався до різних органів щодо вирішення даної ситуації, однак жодні звернення не дали результату. Тому позивач звернувся до суду.

Враховуючи викладене, просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх вихованні ОСОБА_1 шляхом надання дітей у графік передбачений розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської області №61-р від 24.02.2021р., зобов`язати ОСОБА_2 виконувати розпорядження голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської області №61-р від 24.02.2021р. шляхом дотримання графіку місце проживання дітей, а саме у перший та третій тиждень місяця - з батьком ОСОБА_1 ; у другий та четвертий тиждень місяця - з матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідачка ОСОБА_2 правом на надання відзиву не скористалася, однак з її заяв до суду вбачається, що вона визнає позовні вимоги частково. 21.11.2022р. відповідачка направила на адресу суду заяву (а.с. 114 - 115), у якій зазначила, що вона не може з`явитися у судове засідання, оскільки виїхала з України із дітьми. Перешкод у спілкуванні дітей із батьком ніколи не чинила, діти на бажають самі спілкуватися із батьком через прояви агресії останнім. На позивача складені протоколи за вчинення домашнього насильства, але провадження закрите у зв`язку із закінченням термінів притягнення до відповідальності (протокол № 534921 серії ВАБ). Батьком вчинене домашнє насильство стосовно дитини, що підтверджено СМЕ № 60. 24.01.2022р. стосовно ОСОБА_1 складено терміновий заборонний припис серії АА № 266529. ОСОБА_1 хотів забрати дітей всупереч їх волі, була викликана поліція. ОСОБА_1 оскаржував припис. Просила взяти до уваги рішення суду у справі № 160/1927/22, яким відмовлено у скасуванні припису. Просила не розглядати справу, поки відповідачка не повернеться в Україну. Просила задовольнити позов частково - шляхом визначення графіку побачень у такий спосіб: перший та третій тиждень місяця кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., побачення проводити лише у присутності психолога протягом року, а потім продовжити розгляд справи.

Представник позивача - адвокат Голубніченко В.О. (діє на підставі ордеру від 30.12.2021р. - а.с. 28) у судове засідання 21.11.2022р. надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглядати без його участі та без участі позивача (а.с. 116).

Відповідачка ані у підготовче засідання, ані у судове засідання не з`явилася. Від відповідачки до суду надходило ряд заяв, у яких вона просила відкласти розгляд справи, не розглядати справу до закінчення воєнного стану, залишити позов без розгляду, справ - без руху тощо допоки не стабілізуєтеся ситуація в країні, із дітьми в Україні повертатися не планує (а.с. 82, 96, 114 - 15). Судом була визнана явка відповідачки та її представника у судове засідання обов`язковою, відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із воєнним станом в Україні, роз`яснене право на залучення іншого представника, який перебуває у м. Дніпрі (а.с. 93-94). Однак указаним правом відповідачка не скористалася.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

Можливість відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями, доцільне у випадку якщо це перешкоджає учасникам процесу прибути до суду.

Разом з тим, на території м. Дніпра Дніпропетровської області активних бойових дій немає, транспортне сполучення та засоби зв`язку працюють у звичайному режимі.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська жодного дня з початку війни не припиняв своєї діяльності, здійснював і здійснює правосуддя.

Державна судова адміністрація розробила порядок проведення відеоконференцзв`язку під час судового засідання за участі сторін поза межами приміщення суду. Таким чином було передбачено використання системи EasyCon або інших доступних для суду та учасників судового процесу засобів, що забезпечують проведення судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку.

Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку відповідачкою не було заявлено.

Крім того, суд зауважує, що в разі неможливості особистої участі в судовому розгляді справи, відповідачка також не була обмежена у праві забезпечити участь у судовому засіданні свого представника.

Крім того, 24.02.2022р. Радою суддів України прийнято рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку рф», яким звернуто увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена. 02.03.2022р. Радою суддів України опубліковані рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з них основними є те, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні. При визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні. Громадянам роз`яснюється можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із воєнними діями та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції. Розгляд справ по можливості відкладається (за винятком невідкладних судових розглядів), зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може прибути в судове засідання суд може допустити участь такого учасника в режимі відеоконференції за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі і власних.

На момент розгляду справи робота суду не припинена, суд працює у штатному режимів.

Отже, суд відхиляє клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи, зокрема через введення в Україні воєнного стану, оскільки на території м. Дніпра Дніпропетровської області активні воєнні дії не ведуться, транспортне сполучення не перекрито, а отже сам факт введення в Україні воєнного стану не є підставою для відкладення розгляду справ. Також суд звертає увагу на те, що відповідачкою у клопотанні не вказано конкретних обставин, які могли б перешкоджати прийняти участь у судовому засіданні. Відповідачка мала можливість прийняти участь у судовому засіданні без особистого прибуття до приміщення суду з будь-якого іншого суду чи з використанням власних технічних засобів або направити до суду свого представника. Відповідачка була належно повідомлена про час та місце проведення судових засідань, оскільки у кожне засідання направляла заяву про неможливість явки.

Представник третьої особи - Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради - Діденко Д.В. (діє на підставі довіреності від 14.12.2021р. - а.с. 106) 10.11.2022р. надав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, долучив висновок про підтримання позовних вимог (а.с. 103 - 105).

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думки дітей, оцінивши позиції сторін та докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2016р.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (5 повних років), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (4 повних роки) (а.с. 10, 11).

За даними Єдиного реєстру судових рішень, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2021р. у справі № 201/8928/20 шлюб між сторонами розірвано.

Розпорядженням голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 61-р від 24.02.2021р. визначено місце проживання дітей у перший та третій тиждень місяця - з батьком - ОСОБА_1 ; у другий та четвертий тиждень місяця - з матір`ю - ОСОБА_2 (а.с. 7).

Як вказує позивач, ОСОБА_2 вказане розпорядження не виконує.

03.11.2021р. ОСОБА_1 звертався до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою щодо вжиття заходів по виконанню ОСОБА_2 розпорядження, у якій вказував, що остання не надає дітей для побачень, перешкоджає участі у вихованні дітьми, психологічно налаштовує проти батька (а.с. 12-13).

06.11.2021р. позивач ОСОБА_1 звертався до ВП № 5 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявами та надавав пояснення, у яких зазначав про те, що ОСОБА_2 не надає дітей для побачень та участі у їх вихованні та не виконує розпорядження, не відчиняє двері та не відповідає на дзвінки (а.с. 14-15).

На заяву позивача від 04.10.2021р. № 35486 листом ГУНП в Дніпропетровській області від 01.11.2021р. № 43.5/10-35486 повідомлено, що інспектором ЮП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області запрошено до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та опитано ОСОБА_2 , яка пояснила, що їй відомо що рішенням Соборної у м. Дніпрі ради визначено місця проживання дітей та графік зустрічей іншого з батьків. Зустріч батька з дітьми була 13, 16, 19 і 23 жовтня 2021 року у присутності матері. Проведено профілактичну бесіду та роз`яснено положення адміністративного та кримінального кодексів. ОСОБА_2 була попереджена про адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб (а.с. 17).

08.11.2021р. позивач ОСОБА_1 звертався до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою щодо перегляду розпорядження № 61-р від 24.02.2021р., у якій вказав, що починаючи з 01.10.2021р. у його час проживання з дітьми ОСОБА_2 ховає від нього дітей під виглядом їхньої хвороби, не приводить до дитячого садка до 08.10.2021р., а на її тиждень з 08.10.2021р. до 15.10.2021р. діти нібито видужують і вона їх веде до садку. Починаючи з 15.10.2021р. по 22.10.2021р. знову на його тиждень діти знову «хворіють». Приїхавши 01.11.2021р. о 12 год. 00 хв. до дитячого садка з метою оплатити відвідування дітей, він дізнався від вихователя, що діти знову «хворіють» за словами ОСОБА_2 . Так звана «хвороба» відбувається у третій раз поспіль саме у встановлені розпорядженням № 64-р від 24.02.2021р. його тижні проживання з дітьми. 03.11.2021р. позивач викликав до дому ОСОБА_2 лікаря, який не виявив жодних симптомів хвороби у дітей, крім почервоніння горла. При розмові з ОСОБА_2 стало зрозуміло, що протягом трьох днів до лікаря вона не зверталася і утримувала дітей у себе без встановлення діагнозу хвороби, що підтверджується аудіозаписом. 05.11.2021р. позивач приїхав провідати дітей. ОСОБА_2 не допустила його, сказавши через двері, що скоро вони виходитимуть на прогулянку. Він прочекав півгодини і потім змушений був виїхати у справах. 06.11.2021р. в суботу він приїжджав двічі з органами поліції на адресу ОСОБА_2 . На дзвінки вона не відповідала і двері квартири не відчиняла (заяви до поліції додаються - а.с. 14-15). ОСОБА_2 всіляко перешкоджає його прямому контакту з дітьми без її участі, всі заяви про те, що діти не хочуть бути з ним, бояться його є неприйнятними. ОСОБА_2 налаштовує психіку дітей проти батька, оскільки в суді розглядається її позов про визначення місця проживання дітей і судом прийнято рішення про опитування на предмет прихильності до батька сина ОСОБА_3 , якому ІНФОРМАЦІЯ_4. Переслідуючи ціль не віддавати дітей, ОСОБА_2 всіляко налаштовує за час «хвороби» дітей проти нього, «прив`язує» їх до іншої людини. Діти стали пригніченими, блідими, нежиттєрадісними, млявими, що є наслідком постійного морального і можливо фізичного тиску. Зараз ОСОБА_2 стверджує, що діти самі не хочуть бути з батьком, що є наслідком морального тиску на психіку дітей. Стверджував, що з дітьми чудові стосунки і він їх дуже любить. Просив зафіксувати факт невиконання розпорядження, вжити заходів щодо побачень із дітьми, провести перевірку їх стану здоров`я, переглянути рішення комісії від 14.09.2021р. щодо часу проживання дітей із батьком, провести профілактичну бесіду із ОСОБА_6 (а.с. 18-20).

18.11.2021р. позивач повторно звертався до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою щодо перегляду розпорядження № 61-р від 24.02.2021р. майже аналогічного змісту, у якій додатково вказав, що 15.11.2021р. у понеділок ОСОБА_2 знову не відвела дітей до садку, аргументуючи це вакцинацією та диспансеризацією дітей, яку планує розтягнути на весь тиждень. На телефонні дзвінки вона не відповідає, або каже, що знаходиться в одному місці, і, коли він приїжджаю туди, і її там немає і вона не бере слухавку. Таким чином, четвертий тиждень ОСОБА_6 порушує розпорядження адміністрації Соборного району, усіляко перешкоджає перебуванню дітей з батьком, не водить до дитячого садку під особистими приводами і уникає зустрічей дітей з батьком без присутності матері (а.с. 21 - 23).

09.12.2021р. позивач ОСОБА_1 звертався до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за невиконання розпорядження № 61-р від 24.02.2021р. (а.с. 24).

Слід зазначити, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 201/4034/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - Орган опіки та піклування в особі Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради) про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Орган опіки та піклування в особі Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми.

Ухвалою суду від 02.09.2022р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей - залишено без розгляду, оскільки у судові засідання упродовж всього розгялу справи (з березня 2022 року по р., 27.04.2022р., 15.06.2022р., 27.07.2022р. та на 02.09.2022р. позивачка не з`явилася, не скористалась правом подати заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, не забезпечила участь у судовому засіданні свого представника. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми також залишений без розгляду за заявою відповідача.

Відповідачкою до справи долучена копія висновку спеціаліста СМЕ від 06.01.2022р. № 60, зробленого на її замовлення, відповідно до якого - зі слів матері та дитини: 03.01.2022р. приблизно о 11 год. 25 хв. колишній чоловік ОСОБА_1 рукою вдарив дитину по обличчю. Скарги - біль в області лівої щоки. Згідно із висновком, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи відомі обставини справи, виявлене тілесне ушкодження у вигляді : синця на обличчі, що спричинено від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежений. Виявлене тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень. (а.с. 109 - 111).

Також відповідачкою долучена копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 534921, складеного посадовою особою Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 22.02.2021р. близько о 16-30 год. гр. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , біля дитячого саду «Малюк» вчинив домашнє насильство по відношенню до дружини психологічного та фізичного характеру, а саме висловлювався нецензурною лайкою, хапав за руки, штовхав в результаті чого у потерпілої особи виникла необхідність захищати себе (а.с. 112).

Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень поставною Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2021р. по справі № 201/5060/20 (провадження № 3/201/2908/2021) справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 притягнутого за ч.1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Відповідачкою також надано копію термінового заборонного припису стосовно кривдника від 21.01.2021р. серії АА № 266529 (а.с. 113).

Позивач оскаржував указаний припис до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, просив визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА №266529 від 21.01.2022 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За даними з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2022р у справі № 160/1927/22, яке не оскаржене і набрало законної сили 24.06.2022р., у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Інспектора СПДН ВП ДРУП ГУНР в Дніпропетровської області Ващенка Антона Валерійовича ( треті особи - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ) про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису - відмовлено.

Судом під час розгляду вказаної справи встановлено, що 21.01.2022р. стосовно ОСОБА_1 був винесений терміновий заборонний припис серія АА № 266529 з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалою особи, у зв`язку із скоєнням домашнього насильства стосовно колишньої дружини позивача ОСОБА_2 , та заборонено позивачу в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Строк винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника з 14 год. 52хв. 21.01.2022р. та діяв до 14 год. 52 хв. 27.01.2022р. Підставою винесення припису стало звернення ОСОБА_2 , оскільки 21.01.2022р. позивач приїхав до дітей з метою передати їм продукти харчування, однак колишня дружина влаштувала сварку, продукти не прийняла та не надала можливість побачитися з дітьми. Вважаючи, що винесений терміновий заборонний припис порушує права свободи позивача, його представник звернувся до суду за захистом.

Представник третьої особи - ГУНП в Дніпропетровській області в наданих суду 08.04.2022р. поясненнях зазначав, що під час складання припису позивачем не були надані заперечення щодо виконання вимог щодо заборони контактувати з постраждалою особою. Матеріали ЖЄО № 1728 містять заяву та пояснення ОСОБА_2 , яка повідомляє про образи з боку позивача, який силоміць взяв на руки молодшого сина та хотів забрати його проти волі, чим налякав дітей. Доказів спростування інформації ОСОБА_2 позивачем не надано. Так само, позивачем не надано доказів, що під час складання термінового заборонного припису він наполягав на наданні особистих пояснень та йому в цьому було відмовлено.

Третя особа - ОСОБА_2 21.02.2022р. надала заяву про долучення доказів, в якій зазначила, що терміновий заборонний припис був виданий правомірно, 21.01.2022 року позивач вчинив домашнє насильство стосовно неї при малолітніх дітях, виражався нецензурною лайкою, штовхав її, хотів відібрати мобільний телефон та намагався забрати молодшого сина проти його згоди. Під час інциденту були присутні свідки, які зупинили та затримали ОСОБА_1 до приїзду патрульних. Також зазначила, що ОСОБА_1 регулярно чинить домашнє насильство, а також стосовно нього відкрито кримінальне провадження та ведеться досудове розслідування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з того, що з поданих сторонами доказів вбачається, що 21.01.2022 року ОСОБА_2 звернулася до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про вжиття заходів до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 21.01.2022 року близько 13:00 год. несподівано біля комп`ютерного клубу за адресою: АДРЕСА_2 силоміць взяв на руки їх сина та хотів забрати проти волі, чим налякав дітей.

Цього ж дня були отриманні її письмові пояснення та пояснення свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 в письмових поясненнях зазначила, що 21.01.2022 року близько 13год.15хв. вона за адресою : АДРЕСА_3 почула крики дітей та побачила, як невідомий чоловік вириває дітей у однієї жінки силою і поводить себе агресивно. На зауваження бік свідка не реагував, а жінка, у якої чоловік забирав дітей, викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_8 також підтвердив, що бачився 21.01.2022р. близько 13:00 год. з ОСОБА_1 , який повідомив, що прийшов до колишньої дружини та дітей. Також, свідку відомо, що в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська наявна цивільна справа щодо спору між сторонами щодо визначення часу зустрічей з дітьми. ОСОБА_1 хотів забрати дітей до себе, але вони не хотіли та почали плакати, вередувати. Все спілкування вів з колишньою дружиною.

21.01.2022р. Інспектором СПДН ВП ДРУП ГУНР в Дніпропетровської області Ващенком А.В. була складена форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства за результатами якої встановлений низький рівень небезпеки та прийнято рішення про винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника.

З поданих сторонами доказів вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 наявний спір щодо визначення місця проживання дітей, що призводить до конфліктних ситуацій, наслідком чого є звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (22.02.2021р. складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні позивача про вчинення домашнього насильства, звернення до СМЕ 06.01.2022 року щодо побоїв по відношенню до дитини та колишньої дружини, наявність кримінального провадження за фактом побиття).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже суд не вбачав підстав для визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису, оскільки відповідач, з урахуванням заяви потерпілої та показань свідків, маючи дискреційні повноваження щодо обрання декількох допустимих рішень при винесенні термінового заборонного припису правомірно виніс терміновий заборонний припис, з урахуванням кількості відповідей «Так» на питання у Формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради наданий висновок від 09.11.2022р. № 5/6-77 «Про визначення ОСОБА_1 способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_4 », яким підтверджено, що станом на 26.10.2022р. розпорядження голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 24.02.2021р. № 61-р «Про визначення місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 », місце проживання дітей визначено таким чином: у перший та третій тиждень місяця - з батьком, ОСОБА_1 ; у другий та четвертий тиждень місяця - з матір`ю, ОСОБА_2 , чинне. Відповідно до ч.2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Враховуючи вищезазначене, в інтересах дитини, керуючись ст. ст. 157, 161 Сімейного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (зі змінами), адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, вважала за доцільне підтримати позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення судовим рішенням графіку спілкування з дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачений розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 24.02.2021р. № 61-р. (а.с. 104 - 105).

Вирішуючи вимоги позивача про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, суд виходить із такого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування відповідача з дітьми.

Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно.

Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З приводу наданого органом опіки і піклування висновку, суд зауважує, що відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, спір між батьками щодо участі одного з батьків у вихованні дитини може вирішуватися органом опіки та піклування.

Наданий суду висновок органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 09.11.2022р. за № 5/6-77 про те, що орган опіки і піклування підтримує позовні вимоги не є висновком щодо розв`язання спору у розумінні ст. 19 СК України.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд наголошує, що не може ані погодитися ані не погодитися із цим висновком як на те вказує ст. 19 СК України, оскільки суд взагалі не приймає його до уваги як неналежний доказ, оскільки цей висновок не містить відомостей про предмет доказування.

Таким чином, суд розглядає справу за іншими наявними у справі доказами.

Позивач просить суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з дітьми шляхом встановлення графіку, який визначений розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської області №61-р від 24.02.2021р. у перший та третій тиждень місяця.

Водночас, суд звертає увагу, що указаним розпорядженням встановлений не графік побачень і участі у вихованні, а місце проживання дітей, а тому такий графік не може обраний за основу як побачення з батьком і участь у вихованні дітей.

З огляду на викладене, не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобов`язання відповідачки усунути перешкоди у спілкуванні із дітьми шляхом надання дітей у графік, передбачений розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської області №61-р від 24.02.2021р.

Не можуть також бути задоволені вимоги позивача про зобов`язання відповідачки виконувати розпорядження голови адміністрації Соборного району Дніпропетровської області №61-р від 24.02.2021р. у перший та третій тиждень місяця, оскільки такий спосіб захисту законом не передбачений. Суд у відповідності до ст. 19 СК України має вирішувати спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини.

У своїх поясненнях до суду позивачка просила визначити графік побачень позивачеві у такий спосіб: перший та третій тиждень місяця кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., побачення проводити лише у присутності психолога.

Судом із наявних матеріалів справи установлено, що відповідачкою дійсно чиняться перешкоди для позивача у спілкуванні із дітьми, що зумовило його чисельні звернення до органів поліції та до органу опіки та піклування. Жодними доказами відповідачкою це не спростовано. Відповідачка лише вказувала, що діти не бажають самостійно спілкуватися із батьком, однак думка дітей з цього приводу суду не відома через об`єктивні причини, які від суду не залежать.

Суд враховує, що діти є малолітніми (4 і 5 років) і обидва відвідують дитячий садок, а також постійно перебувають із матір`ю.

Враховуючи принцип рівності прав і обов`язків батьків щодо дітей, суд виходить з того, що батько ОСОБА_1 має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування з дітьми і право на їх виховання.

Суд вважає, що запропонований відповідачкою графік спілкування з дітьми та участь у вихованні (кожна субота першого і третього тиждень на місяць з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.), тобто по дві години на місяць, є досить обмеженим для батька і не забезпечить участь батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Оцінюючи у сукупності усі обставини у справі, письмові докази, пояснення сторін, вік дітей, а також ті обставини, що діти тривалий час не спілкувалися із батьком, мав місце факт домашнього насильства у відношенні матері дітей, який вчинений у присутності дітей, з огляду на наявність законного права батька приймати участь у вихованні дітей, його прагнення бачитися із дітьми та спілкуватися, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за можливе визначити способи участі у вихованні дітей таким чином:

кожної середи тижня з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дітей;

кожну першу та третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дітей.

У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду.

Слід відмітити, що якщо батько бажає налагодити відносини з дітьми, він не позбавлений в інший спосіб, аніж установлений рішенням суду, приймати участь у вихованні, зокрема, шляхом спілкування засобами телефонного зв`язку та іншими способами комунікації.

Суд вважає за доцільне вказати, що розглядаючи указаний спір, суд дійшов висновку, що у дітей дійсно розірваний та деформований емоційний зв`язок з батьком.

Стосовно доводів позивачки про те, що діти не бажають бачитися з батьком, а тому не слід встановлювати взагалі останньому способи участі у вихованні, суд вважає роз`яснити сторонам, що суд цим рішенням не покладає на дітей жодного обов`язку у спілкуванні і побаченнях з батьком, не примушує їх до цього, а лише визначає батькові спосіб участі у вихованні дітей.

З урахуванням викладеного, вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 992,10 грн. (а.с. 34).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - орган опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, зобов`язання виконувати розпорядження шляхом дотримання графіку спілкуванні з дітьми - задовольнити частково.

Встановити порядок участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та спілкування з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином:

кожної середи тижня з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дітей;

кожну першу та третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дітей.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01 грудня 2022 року

Суддя Наумова О.С.