НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 грудня 2022 рокуСправа № 322/914/22

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Блажко О.П., за участю заявниці ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Вільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

встановив:

01.12.2022 від представника заявниці ОСОБА_2 до суду надійшла зазначена заява, в якій остання просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженки с. Приволля Покровського району Дніпровської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьку.

В заяві вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в онкологічному центрі професора Бондаря м. Донецька померла тітка заявниці, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженка с. Приволля Покровського району Дніпропетровської області.

ОСОБА_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 разом із заявницею, яка здійснювала за нею догляд.

10.10.2022 заявницею було отримано довідку до форми №106/ у №254, яка видається для захоронення про причину смерті ОСОБА_3

11.10.2022 Кировським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки було видано свідоцтво про смерть, яке засвідчує факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (серія НОМЕР_2 ).

ОСОБА_1 мала намір звернутися до Новомиколаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області, але відділ було зачинено і оголошення перенаправляло громадян для звернення до Вільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

16 листопада 2022 року заявницею, ОСОБА_1 , було отримано відмову Вільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №289/21.3-96 у проведенні державної реєстрації смерті тітки заявниці, ОСОБА_3 , оскільки заявницею на підтвердження факту смерті надано документ, який не відповідає вимогам ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Перебуваючи у літньому віці, ОСОБА_3 була онкологічно-хвора, потребувала постійного догляду і піклування, який їй і надавала заявниця.

ОСОБА_1 є племінницею померлої ОСОБА_3 (яка була сестрою її батька ОСОБА_4 ), вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_3 .

Заявниця як підставу своїх вимог посилається на положення ст.ст.1, 4, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутності представника заінтересованої особи.

В судовому засіданні заявниця підтримала доводи заяви з підстав зазначених у ній, просила задовольнити заяву. Вказала, що здоров`я ОСОБА_4 спочатку цього року різко погіршилось, тому ними було прийнято рішення перевести її в онкологічну лікарню в м. Донецьк, вважали, що там тітка зможе отримати якіснішу медичну допомогу ніж в селі, до того ж в м. Донецьку залишалося житло. Звідки вони планували повернутися в травні цього року. Однак після початку повномасштабної агресії російської федерації, виїхати з м. Донецька не змогли. Заявниця до смерті тітки залишалися з нею, після чого повернулася на підконтрольну Україні території. Вказує, що тітка була громадянкою України, українкою за національністю, не бажала мати нічого спільного з так званою «донецькою народною республікою». Без свідоцтва про смерть тітки, заявниця не може реалізувати свої права (зокрема на спадщину). Також ОСОБА_1 уточнила день смерті вказавши, що її тітка ( ОСОБА_4 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім оригіналів документів, копії яких були додані до заяви, заявниця також надала документи, які свідчили про родинні зв`язки заявниці і ОСОБА_4 (копії яких були долучені до матеріалів справи).

Дослідивши надані документи і матеріали, заслухавши заявницю, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Зі змісту доводів заяви випливає, що неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті обумовлено смертю особи на тимчасово окупованій території України.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заявниця, є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України.

Відповідно до наданих документів судом встановлено факт родинних відносин заявниці ОСОБА_1 із померлою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження і свідоцтвом про шлюб заявниці.

Вказані документи дають підстави стверджувати, що заявниця є племінницею померлої ОСОБА_4 (сестра батька заявниці).

Згідно з довідкою до форми №106/ у №254, яка складена російською мовою і видана лікарем так званого республіканського онкологічного центру імені професора Г.В. Бондаря міністерства охорони здоров`я донецької народної республіки, « ОСОБА_3 (рос. ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Причина смерті рак правої нирки, стан після комбінаційного лікування.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , складеною російською мовою, виданого 11.10.2022 так званими Кіровським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки ОСОБА_3 (рос. ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка Приволля Покровського району Дніпропетровської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 86 років, місце смерті м. Донецьк.

Надані документи видані на непідконтрольній Україні території органами, які створені та діють у порядку не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно зі ст.17 Закону України«Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть, з метою оформлення в подальшому спадщини.

Щодо можливості використання як доказу по справі довідки і свідоцтва про смерть виданими органами так званої донецької народної республіки, слід вказати наступне.

Відповідно до ст.ст.77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, є недійсними і не створює правових наслідків.

Водночас, відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), Молдови та Росії (зокрема, Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), які ґрунтуються на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, суд вважає за можливе взяти до уваги довідку до форми №106/ у №254 і свідоцтво про смерть, надані заявницею з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Оскільки встановлення факту смерті необхідно заявниці для реалізації прав та обов`язків, пов`язаних із смертю її тітки, а також той факт, що чинним законодавством не передбаченого іншої можливості державної реєстрації смерті особи на тимчасово окупованій території України, окрім встановлення факту смерті, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

За змістом ст.18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Керуючись ст.ст.258, 259, 315 - 317, 319, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Приволля Покровського району Дніпропетровської області, місце смерті: м. Донецьк; яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 86 роки, причина смерті: рак правої нирки.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Реквізити учасників справи:

- заявниця: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

- заінтересована особа: Вільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 70002, Запорізька область, Запорізький район, м. Вільнянськ, вул. Зачиняєва, 22, ідентифікаційний код: 26014620.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2022 року.

Суддя Р.О. Губанов