ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/574/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Омелянчук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В

22 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_3 з яким у позивача був укладений кредитний договір. У зв`язку із смертю ОСОБА_3 , позивач просить стягнути суму заборгованості за вищевказаним договором у розмірі 6 743, 00 грн. з його спадкоємців.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2021 року цивільну справу № 753/21338/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 27 жовтня 2021 року.

10 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідачів.

Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 20 січня 2022 року на 12:30 год.

20 грудня 2022 року на виконання ухвали суду від 12 листопада 2022 року в частині витребування документів, від Сьомої київської державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи №93/2021, вікритої щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину за останнім прийняла ОСОБА_2 , в свою чергу ОСОБА_1 від прийняття спадщини відмовився.

У судове засідання 20 січня 2022 року з`явились відповідачі у справі та надали суду для огляду оригінали квитанцій, з яких вбачається, що 20 грудня 2021 року відповідачка ОСОБА_2 поповнила картку спадкодавця, за якою виник борг, на суму 6743 грн (позовні вимоги).

З урахуванням наданих доказів, судом було оголошено у справі перерву до 17 березня 2022 року на 10:00 для надсилання таких доказів позивачу.

17 березня 2022 року судове засідання не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом судове засідання було призначено на 10 червня 2022 року на 10:00 год.

В судове засідання 10 червня 2022 року сторони не з`явилися. Позивач жодним чином не відреагував на надіслану копію квитанції щодо сплати відповідачкою 6743 грн та жодних заяв з процесуальних питань не надав. Враховуючи те, що в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, а відповідачами у справі у судовому засіданні 20 січня 2022 року надано пояснення та докази про погашення заборгованості, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності нез`явившихся осіб.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця.

У позовній заяві були заявлені вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як спадкоємців ОСОБА_3 , заборгованості за кредитним договором б/н від 15 квітня 2014 року у кладеним між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 у розмірі 6743, 00 грн.

Як вбачається із позовної заяви 15 квітня 2014 року ОСОБА_3 підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н, відповідно до якої отримав кредит у виді кредитного ліміту на платіжну карту.

На підтвердження користування карткою та кредитними коштами, а також виникнення заборгованості, позивачем надано виписку за кредитною карткою, з якої вбачається, що ОСОБА_3 дійсно користувався кредитною карткою, використовував кошти на власні потреби.

Факт наявності кредитної картки та користування нею ОСОБА_3 не заперечувалось й відповідачами у справі.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 62).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно із копії спадкової справи № 93/2021, відкритої щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємцем після смерті останнього є відповідач ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

З огляду на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 6 місяців для прийняття спадщини, визначених законом, сплили 9 травня 2021 року. Позивач із позовом звернувся до суду у жовтні 2021 року.

Належним відповідачем у даній справі є лише ОСОБА_2 , тобто особа, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

Позивачем протягом розгляду справи не подавались суду клопотання (усні, письмові) щодо визначення кола відповідачів у справі, а норми ЦПК України не дають право суду самостійно здійснювати такі дії без наявності відповідного клопотання позивача.

Відповідно, право визначення особи відповідача покладено на позивача, й суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, з огляду на те, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є саме відповідач ОСОБА_2 , оскільки відповідач ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини, сплата боргів за спадкодавця, у цьому випадку, покладається на спадкоємця ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу спадкодавця з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного,керуючись статтями 51, 76, 258-260, 261, 279, 353, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця в частині стягнення боргу з ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Шаповалова