печерський районний суд міста києва
Справа № 226/698/22-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Рябошапко М.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок бездіяльності органу державної влади,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2021 року в справі № 235/7833/20 стягнуто на його користь з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» заборгованість з нарахованої, але невиплаченої під час звільнення заробітної плати за грудень 2019 року в розмірі 42 427,87 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2019 року по 01 лютого 2021 року (включно) в сумі 40 000,00 грн, а також судовий збір у сумі 253,92 грн.

Позивач зауважує, що вказане судове рішення набрало законної сили 03 березня 2021 року та пред`явлено до виконання до Покровського МВ ДВС СМУМЮ (м. Харків), а в подальшому передано на виконання ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків), яким постановами від 23 та 24 березня 2021 року відкрито виконавчі провадження відповідно № 64917685 та № 64917471.

ОСОБА_2 зазначає, що тривалий час судове рішення в справі № 235/7833/20 не виконується, а в зв`язку з введенням військового стану, взагалі припинено проведення буд-яких виконавчих дій, унеможливлено комунікацію з виконавцями, державні виконавці покинули свої робочі місця, чим позбавлено його права на звернення з відповідними клопотаннями та отримання інформації про рух цих виконавчих проваджень.

При цьому, позивач зауважує, що боржник ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» продовжує безперешкодно здійснювати господарську діяльність, отримувати дохід, а у місці його знаходження не було бойових дій.

Посилаючись на викладене, а також те, що внаслідок протиправних дій відповідача ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків) допущено неможливість виконання судового рішення, у зв`язку із тривалим невиконанням рішення суду Держава Україна повинна нести відповідальність, ОСОБА_2 , неодноразово уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з Державного бюджету України на його користь майнову шкоду в розмірі 82 684,79 грн в якості стягнутих за судовим рішенням заробітної плати, середнього заробітку та судового збору, заподіяну внаслідок невиконання судового рішення ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків).

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді від 06 жовтня 2022 року відкрито провадження в указаній цивільній справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням сторін.

27 жовтня 2022 року до суду від головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків) Балдинюка М.Ю. надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому останній просить у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на те, що у ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків) запроваджено з 25 лютого 2022 року режим дистанційної роботи на період воєнного стану та визначено інше місцерозташування відділу. При цьому, оприлюднена інформація щодо телефонних ліній, офіційних електронних скриньок, функціонування яких не припинялося. На цей час виконавчі листи № 235/7833/20, видані Красноармійським міськрайонним судом Донецької області виконані, грошові кошти перераховані позивачу 30 серпня 2022 року; всі дії державним виконавцем вчинялися в межах зведеного виконавчого провадження та вимоги позивача було задоволено в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження»; факт тривалого невиконання судового рішення не є безумовною підставою для висновку про наявність збитків та причинного зв`язку між ними і невиконанням рішення суду; вжиття заходів примусового виконання рішень на території Покровської міської територіальної громади заборонено відповідно до п. 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву від нього до суду не надходило.

ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків), будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2021 року в справі № 235/7833/20 стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь позивача заборгованість з нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати за грудень 2019 року в сумі 42 427,87 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2019 року по 01 лютого 2021 року (включно) в сумі 40 000,00 грн, а також судовий збір у сумі 253,92 грн, на виконання якого 04 лютого та 04 березня 2021 року цим же судом видано виконавчі листи.

23 березня 2021 року старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків) Пахомовою А.М. відкрито виконавче провадження № 64917471 з виконання виконавчого листа № 235/7833/20 від 04 лютого 2021 року про стягнення 42 427,87 грн, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження № 47030601.

24 березня 2021 року старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків) Пахомовою А.М. відкрито виконавче провадження № 64917685 з виконання виконавчого листа № 235/7833/20 від 04 березня 2021 року в частині стягнення 40 253,92 грн, яке також приєднано до зведеного виконавчого провадження № 47030601.

Також з`ясовано, що позивач, в тому числі й через свого представника неодноразово звертався до ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків) та Міністра юстиції України із клопотаннями та заявами щодо приєднання документів до матеріалів виконавчого провадження, повідомлення про рух справи, відновлення функціоналу автоматичної системи виконавчих проваджень і реєстру боржників.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_2 посилається на те, що внаслідок бездіяльності ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків, не виконано рішення суду, чим йому заподіяно шкоду.

Поряд із цим, судом встановлено, що 05 жовтня 2022 року головним державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Донецькій області СМУ МЮ (м. Харків) Балдинюком М.Ю. закінчено виконавче провадження з виконання виконавчих листів № 235/7833/20, виданих 04 лютого та 04 березня 2021 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області у зв`язку із повним фактичним виконання судового рішення.

Також з`ясовано, що відповідно до платіжних доручень № 4052 та № 4053 від 30 серпня 2022 року, Державною казначейською службою України перераховано позивачу 42 427,87 грн і 40 253,92 грн. Призначення платежу: № 235/7833/20 від 04 лютого та 04 березня 2021 року, виконавчі провадження відповідно № 64917471 та № 64917685.

При цьому, державними виконавцями у зведеному виконавчому провадженні № 47030601, де боржником є ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», до складу якого 23 та 24 березня 2021 року ввійшли виконавчі провадження відповідно № 64917471 та № 64917685 про стягнення на користь ОСОБА_2 з цього боржника коштів, постановами ще від 17 жовтня 2017 року, 02 січня, 07 березня, та 06 грудня 2019 року накладався арешт на кошти боржника за низкою раніше виданих виконавчих документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У ч. 1 ст. 1174 ЦК України зазначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Європейський суд з прав людини зауважує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень якого збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені вищенаведеними ст. ст. 1173 та 1174 ЦК України.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди.

Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилається на те, що невчинення посадовими особами державної виконавчої служби всіх необхідних виконавчих дій призвело до невиконання судового рішення, а тому він має право на відшкодування майнової шкоди (збитків) в розмірі 82 684,79 грн, яка визначена позивачем, виходячи із загальної суми боргу, стягнутої на його користь рішенням суду в справі № 235/7833/20.

Проте, факт тривалого невиконання рішення суду, саме внаслідок неправомірних дій посадових осіб державної виконавчої служби, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, не підтверджено в установленому порядку, суду не надано жодного рішення суду чи іншого уповноваженого органу, ухвалених і прийнятих на його користь, де б були встановлені зазначені обставини щодо тривалого, неналежного та неефективного виконання судового рішення, тим самим документально не підтверджено вчинення державним виконавцем відносно нього протиправних дій, внаслідок яких ОСОБА_2 завдано шкоди.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року в справі № 641/2328/17, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, сама по собі незгода ОСОБА_2 з строками виконання судового рішення, не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішень, які набрали законної сили, та завданою шкодою.

Невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, враховуючи і той факт, що стягнуті відповідно до рішення суду в справі № 235/7833/20 кошти в зведеному виконавчому провадженні № 47030601 ще 30 серпня 2022 року сплачені на користь ОСОБА_2 з боржника ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», та відповідні виконавчі провадження закінчено згідно з постановами державного виконавця від 05 жовтня 2022 року.

Крім того, суд зазначає, що самі по собі невиплачені ОСОБА_2 кошти на виконання судового рішення, ухваленого на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 грудня 2019 року у справі № 752/4110/17 (провадження № 61-20325св18), від 12 березня 2020 року у справі № 757/74887/17-ц (провадження № 61-11090св19) та від 03 червня 2020 року в справі № 642/3839/17 (провадження № 61-37856св18).

У зв`язку з наведеним вказаний позов про відшкодування майнової шкоди не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258,259, 263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок бездіяльності органу державної влади - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2022 року.

Суддя: О.Л. Бусик