Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/881/22
Справа № 279/1443/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Волкович Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/1443/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, зазначивши, що з 21.02.1997 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Рішенням Коростенського міськрайоного суду від 06.04.2017 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі за спільни кошти 16.04.2004 року ними була придбана квартира АДРЕСА_1 . Просив визнати квартиру об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 ідеальної частки вказаної квартири. Позивач просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав, надавши письмову заяву. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач належним чином повідомлялась про судовий розгляд справи (ухвалу про відкриття провадження отримано 30.05.2022 року) , відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань не подала. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.02.1997 року. Рішенням Коростенського міськрайоного суду Житомирської області від 06.04.2017 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно до ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. В період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2004 року була придбана квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Аналогічна норма закріплена і в ст.368 ч.3 ЦК України, у якій зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, або законом. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, як то зазначено у ч.1 ст.70 СК України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності, право спільної сумісної власності на таке майно припиняє (ст.372 ЦК України. Згідно п.23,24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя слідує, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений, як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Аналізуючи зазначені норми права та встановивши фактичні обставини по справі, суд вважає доведеним той факт, що квартира АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу, виходячи з принципу рівності часток за кожним з колишнього подружжя. При цьому, визнання такого майна спільною сумісною власністю в судовому порядку не вимагається, оскільки такий статус майна визначається безпосередньо законом.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають чатсковому задоволенню.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.51 Конституції України, ст.60,69,70,72 Сімейного Кодексу України, ст.368, 372 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати право власності ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на 1/2 (одну другу) ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_2 на 1/2 (одну другу) ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 припинити.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 припинити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 від 12.09.2015 р.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Волкова Н.Я.