Провадження №2/447/70/22
Справа №447/3147/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

07.12.2022 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

представник позивача ОСОБА_3 .

Процесуальні дії у справі.

04.04.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення, у якому просить зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні ним квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вселити його до даної квартири, а також зобов`язати позивачку надати ключі від вищевказаної квартири. Крім цього, просить стягнути на його користь з відповідачки суму сплаченого судового збору у справі. В обґрунтування позову покликається на те, що 06.06.2012 сторони уклали шлюб. На час подання позову у провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу. Від подружнього життя у них народилися двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У шлюбі сторони проживали разом із дітьми у квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_1 , набутої позивачем на підставі договору дарування та належить позивачу на праві приватної власності. У квартирі міститься зареєстроване місце проживання сторін та їх спільних дітей. Позивач посилається на те, що відповідачкою чиняться перешкоди у користуванні його власністю, а саме ОСОБА_2 змінила замок від вхідних дверей, щоб позивач не мав можливості потрапити до помешкання. На неодноразові прохання позивача не чинити перешкод, такий вказав, що відповідачка стверджує, що чоловік тут проживати не буде та рекомендує проживати у будинку батьків. Позивач не має змоги потрапити до належної йому квартири з лютого 2021 року, доступу до помешкання немає. Позивач зазначає, що ним неодноразово вживалися заходи щодо усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом звернення до ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, після чого відносно відповідачки було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. На підставі наведеного просить позов задоволити.

11.10.2022 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 13.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу суду від 13.10.2022, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримала 19.10.2022, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 26).

29.11.2022 відповідач подала відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позов є безпідставним та необґрунтованим. На підтвердження своєї позиції покликається на те, що дійсно вони з позивачем перебувають у шлюбі з 06.06.2012. За останній період спільного життя сторін, позивач почав проявляти агресивні дії по відношенню до неї та дітей. Вказала, що позивач вчиняв домашнє насильство по відношенню до неї. Щодо складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказала, що постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 09.11.2021 провадження у справі відносно неї було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях і складу адміністративного правопорушення. Щодо заміни ключів від вхідних дверей вказала, що такі було замінено не з її вини, а через те, що ключ від верхнього замка зламався, тому його прийшлося замінити. Відповідач посилалася на те, що позивач близько року не приходить до квартири, оскільки переховується по родичах від призову до армії. Таким чином, вона фізично не могла передати ключ від квартири. Вказує, що не чинить позивачу перешкод у користуванні квартирою. Вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази факту вчинення ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою. Крім прохання відмовити у задоволенні позову, відповідач просить присудити їй судові витрати (а.с. 29-40).

20.01.2022 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що обставини, викладені у відзиві є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Вказав, що він є єдиним власником квартири, у якій проживає відповідач разом із дітьми, на підставі договору дарування. Посилання відповідача про те, що позивач переховується від призову на строкову військову службу такий спростовує, оскільки призовною комісією Галицького РВК м. Львова зарахований у запас, визнаний непридатним у мирний час та обмежено придатним у воєнний час, що стверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного. Крім того зазначив, що тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні. Вказав, що конфлікти між ним та дружиною мали місце, їх ініціатором виступала ОСОБА_2 . Позивач наголошує, що відповідачка своїми діями чинить перешкоди у користуванні квартирою, шляхом не надання до такої доступу, не заперечує факту заміни замків на вхідних дверях, не надання ключа від такого замка та факту його не проживання у власній квартирі. Відтак, його право власності підлягає захисту у суді, у зв`язку із чим позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають до задоволення (а.с. 47-52).

Заперечень до суду не було подано.

19.04.2022 відповідачка подала до суду клопотання про долучення доказів (а.с. 56-76).

19.04.2022 постановлено ухвалу щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Судові засідання 24.05.2022 та 26.07.2022 відкладалися через подання представниками відповідача та позивача відповідних клопотань.

Відповідач у судове засідання не з`явилася втретє, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення такого, шляхом надсилання судових повісток, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду (а.с. 87, 89, 93).

Представник відповідача адвокат Мазур В.В. 08.11.2022 та 07.12.2022 на електронну пошту суду надіслав клопотання про відкладення судового засідання (а.с. 90, 94).

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач жодних клопотань до суду не подавала, а вищевказані клопотання представника відповідача не містили доказів поважності неявки у судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», суд констатував, що національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Частинами 1, 2 та 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Наведене узгоджується із правовою позицією, висловленою ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18, провадження №61-22682св19.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце цього засідання, не з`явилася у судове засідання, не повідомила про причини неявки, а представником відповідача не надано підтвердження доказів поважності неявки у судове засідання, зважаючи на можливість проведення судового засідання у режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів, у порядку передбаченому ст. 212 ЦПК України у разі об`єктивної неможливості прибуття у судове засідання, тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе проводити за наявними у справі матеріалами, допитати свідків за клопотанням представника позивача, яке було вирішено 29.11.2021, та, на підставі наведеного, ухвалити рішення у справі.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, в обґрунтування позову навела обставини, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, просила такий задоволити. Вказала, що позивач є одноособовим власником квартири на підставі договору дарування. Факт вчинення перешкод стверджується доказами, що містяться у матеріалах справи та були додані разом із позовом. Факт добровільного залишення помешкання представник позивача заперечує, покликаючись на відповідь на відзив і долучені до такого докази. Щодо постанов Миколаївського районного суду Львівської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якими було закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, додала, що такі переглядалися Львівським апеляційним судом та були залишені без змін.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_6 , який є рідним братом позивача ОСОБА_1 , повідомив суду, що на початку вересня 2021 року він прийшов із братом до належної йому квартири, однак, не змогли туди потрапити, оскільки один із замків був змінений, один вони змогли відкрити, інший ні. ОСОБА_1 почав телефонувати дружині та дзвонити у двері, крім цього, вони з братом чекали коло під`їзду, однак, дверей ніхто не відчинив. Зазначив, що брат звертався до поліції з даного приводу, неодноразово приходив до квартири, але його туди не впускали. Вказав, що ОСОБА_1 на даний час проживає у батьківській хаті у селі зі своєю матір`ю. Проживає там не за власною волею, а через те, що його не впускають у належну йому квартиру. У його квартирі проживали дружина брата, брат та їх спільні діти. На даний час хто там проживає, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , у судовому засіданні повідомила суду, що квартира, у користуванні якою чиняться перешкоди, належить на підставі договору дарування її братові позивачу. Між сторонами бували конфлікти. Вказала, що була свідком того, як вона з позивачем у вересні 2021 року приїжджали до належної йому квартири, постукали у двері, їм відкрила відповідачка. Позивач поставив запитання останній чому він не може потрапити до квартири, на що відповідачка повідомила, що вона змінила замок у дверях, бо зламалася серцевина, ключі від помешкання надавати відмовилася. Потім виник конфлікт між сторонами, відтак, було викликано працівників поліції, у зв`язку з тим, що відповідач виганяла позивача та її з квартири, чинила перешкоди у користуванні такою. Працівниками поліції було складено документ про факт учинення перешкод у користуванні квартирою. Якого роду документ було складено, свідку не відомо. Крім того, свідок вказала, що у квартирі позивач не проживає з лютого 2021 року. За станом свого здоров`я, позивач лікувався, жив у матері. Однак, до вересня 2021 він приходив до квартири, міг туди потрапити. З часу заміни відповідачкою дверного замку у вересні 2021 року до квартири потрапити не може.

Суд встановив:

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 15.03.1999 Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

З копії договору дарування квартири, посвідченого 04.07.2013 приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області Алєкєєвою Г.М., зареєстрованого у Реєстрі №1006, ОСОБА_8 , який діє від свого імені та від імені ОСОБА_9 (дарувальники) безоплатно передали у власність обдаровуваному ОСОБА_1 належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 18-19).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5712312 від 04.07.2013, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності (1/1) належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1

Шлюб між сторонами зареєстровано 06.06.2012 Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №119, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 24.09.2021 Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно (а.с. 9).

На підтвердження своїх доводів позивач також долучив до позовної заяви копію технічного паспорту на квартиру по АДРЕСА_1 , виготовленого 05.02.2019 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 10-12), копію будинкової книги вищевказаної квартири (а.с. 13-16).

Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , складеного депутатом Миколаївської міської ради Андрійчиком І.І., за участю двох сусідів, ОСОБА_1 не проживає разом із своєю сім`єю за вищевказаною адресою, а мешкає у АДРЕСА_3 (а.с. 35).

Крім наведеного, позивачем на підтвердження його доводів подано копію талону-повідомлення Єдиного обліку №4134 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.09.2021 з приводу вжиття заходів до його дружини ОСОБА_2 , яка не впускає його до належної йому квартири та змінила замки на вхідних дверях (а.с. 17), а також копію відповіді начальника ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 22.09.2021, згідно якої вказано, що під час проведення перевірки за вищевказаним зверненням відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 20).

Згідно копії постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 09.11.2021 у справі №447/3176/21, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з приводу того, що 18.09.2021 близько 10:00 год. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_1 , а саме позбавила житла помінявши замок у дверях, закрито за відсутністю у її діях події та складу адміністративного правопорушення. Суддею було вказано, що дії ОСОБА_2 не охоплюються диспозицією інкримінованої їй статті КУпАП (а.с. 31, 74).

З копії постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 29.09.2021 у справі №447/3114/21, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з приводу того, що 18.09.2021 близько 10:00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила конфлікт відносно чоловіка та своїх дітей ОСОБА_4 (2014 року народження) та ОСОБА_5 (2016 року народження), насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у виловлюванні в його сторону нецензурною лайкою у присутності дітей, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю, закрито за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 75-76).

З копії постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 29.09.2021 у справі №447/3175/21, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з приводу того, що 18.09.2021 близько 10:00 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_10 , а саме голосно кричав, висловлювався нецензурними словами та погрожував фізичною розправою у присутності малолітніх дітей, закрито за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 73).

Згідно копії постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 09.11.2021 у справі №447/3115/21, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з приводу того, що 18.09.2021 близько 10:00 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт з дружиною у присутності малолітніх дітей, які налякались і плакали, тобто умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та голосними криками, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю дітей, закрито за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 72).

Відповідно до копії акту про відвідування квартири АДРЕСА_2 від 30.10.2020, комісією у складі ОСОБА_2 та сусідів по АДРЕСА_4 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складено акт про відсутність ОСОБА_1 у вищевказаній квартирі близько двох тижнів. Акт складено ОСОБА_2 (а.с. 58).

Відповідно до акту про відвідування квартири АДРЕСА_2 від 29.04.2021, комісією у складі ОСОБА_12 , ОСОБА_2 та сусідів по АДРЕСА_4 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 складено акт про відсутність ОСОБА_1 у вищевказаній квартирі з жовтня 2020 року. Акт складено ОСОБА_12 (а.с. 60).

Згідно копії акту про відвідування квартири АДРЕСА_2 від 04.11.2021, комісією у складі адвоката Мазура В.В., який склав даний акт, ОСОБА_2 , та сусідів по АДРЕСА_4 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складено акт про не проживання більше року ОСОБА_1 у вищевказаній квартирі (а.с. 57).

Відповідачкою також було подано копію повістки ОСОБА_1 для участі у навчальних зборах на 30.08.2019 (а.с. 62), копію консультацій психолога (а.с. 63, 64, 65), копію висновку щодо результатів службового розслідування щодо неправомірних дій окремих працівників Стрийського РУП ГУНП у Львівській області (а.с. 66-71).

З метою спростування доводів відповідачки, викладених у відзиві, позивачем подано копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , виданого 09.02.2021 безтерміново, про те, що 10.02.2021 такого знято з військового обліку військовозобов`язаних Миколаївським РВК (а.с. 50) та довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №034795 (а.с. 34, 51), копію виписок із медичної карти стаціонарного хворого: 2901, 3296, 1381/2020, 74/2021, 341/2021 (а.с. 36, 37, 38, 39, 40).

У судовому засіданні також було досліджено відеозапис, що міститься на флеш-носії, долучений позивачем (а.с. 52), яким підтверджено факт вчинення відповідачкою перешкод у користуванні квартирою, обставини якого вказано у позовній заяві, відповіді на відзив, а також повідомлено представником позивача та свідком ОСОБА_7 у судовому засіданні.

Оцінка суду.

На підставі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Такий загальний захист поширюється як на власника житла (рішення у справі «Gillow v. the U.K.» від 24.11.1986), так і на наймача (рішення у справі «Larkos v. Cyprus» від 18.02.1999).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» поняття «житло» не обмежується приміщенням, у якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем.

Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло (рішення ЄСПЛ від 13.05.2008 у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом із ним і ведуть із ним спільне господарство.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, дружина, діти, батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір, судом допитано свідків у справі, досліджено наявні у справі докази та надано їм оцінку на предмет порушення права позивача на житло, встановлено дійсні обставини справи.

Позивачем доведено у судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_2 чинила йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , підтверджено факт його виселення з вказаного будинку.

Доводи позивача про факти вчинення йому перешкод у користуванні житлом і його виселення відповідачкою з квартири підтверджено показами свідків, які узгоджуються із доказами, що містяться у матеріалах справи та досліджені судом у судовому засіданні. Більше того, відповідачкою не заперечується факту зміни замку від вхідних дверей та не передачі позивачу ключів від належної йому квартири.

Поведінка сторін, їх конфлікти не є предметом розгляду даної справи, тому докази, подані відповідачкою щодо її психологічного стану та дітей сторін суд до уваги не бере.

Суд не бере до уваги акти від 30.10.2020, 29.04.2021 та 04.11.2021, подані відповідачкою 19.04.2022, такі не можуть бути допустимими доказами у справі, оскільки були складені як самою відповідачкою, так і не уповноваженими на таке особами, а також без законної на те підстави.

Як вбачається з показань свідків, які були допитані у судовому засіданні, такими підтверджено факт вчинення відповідачкою перешкод позивачу у користуванні житлом.

Звернення позивача до ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за фактом вчинення перешкод у користуванні житлом свідчить про виникнення конфліктних ситуацій між сторонами з указаного питання. Натомість відповідач зверталася до поліції з приводу вчинення позивачем психологічного насильства.

Таким чином, беручи до уваги той факт, що позивач є одноосібним власником квартири по АДРЕСА_1 , що підтверджується належними, достовірними та достатніми доказами, безперервно користувався вказаним житлом з моменту його отримання у дар, вселився туди разом із своєю сім`єю відповідачкою ОСОБА_2 , де згодом у них з`явилися та проживають спільні діти, заміна замка та не надання ключів від такого позивачу порушує його право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення позивача у квартиру підлягають задоволенню, оскільки перешкоди, що відповідач чинить позивачу позбавляють його можливості вільного доступу до належного йому на праві приватної власності житла за місцем його реєстрації.

Водночас у частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідачки надати ключі від вхідних дверей, така задоволенню не підлягає, оскільки охоплюється позовною вимогою про усунення відповідачкою перешкод у користуванні квартирою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов не підлягає до задоволення частково, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Вселити ОСОБА_1 у квартиру по АДРЕСА_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 19.12.2022.

Суддя Головатий А.П.