Справа № 720/2025/22
Провадження № 2/720/703/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Лупу Д.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Спадщину після її смерті як спадкоємець за законом першої черги своєчасно прийняв її чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. Позивач як спадкоємець по заповіту своєчасно прийняла спадщину. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити заявлені вимоги та розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача Ванчиковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що по АДРЕСА_1 розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літера «А» та господарських споруд.

Дане домоволодіння відповідно до виписки з погосподарської книги № 1345 від 04 жовтня 2022 року станом на 1990-1991 роки відносилося до категорії робочих дворів головою якого була ОСОБА_2 ..

Земельна ділянка за вказаною адресою знаходилась у користуванні ОСОБА_2 та була надана їй для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Домоволодіння зареєстровано в сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини та побудовано ОСОБА_2 до укладання шлюбу з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 09 лютого 1991 року.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції із послідуючими змінами, підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що вказане домоволодіння побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 побудувала вказане домоволодіння сама у період коли не перебувала у шлюбі, то домоволодіння належало їй одноосібно.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вказане домоволодіння.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадщину на домоволодіння після смерті своєї дружини своєчасно прийняв її чоловік ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом 1 черги, так як на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчим комітетом Тарасовецької сільської ради № 820 від 21 травня 2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння в цілому. Згідно заповіту, який був складений 27 березня 2020 року та посвідчений державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області, спадкодавець ОСОБА_3 заповів все своє майно позивачу ОСОБА_1 ..

Спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла своєчасно, оскільки звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 .

Однак, у зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , спадщину прийняла своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування.

На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараю літера «В», огорожі № 1, 2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.