29.11.2022 227/371/22
29 листопада 2022 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Притуляка С.А.
за участю секретаря судового засідання Коверченкової М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВУГЛЕЗБАГАЧЕННЯ ГРУП» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та заподіяної моральної шкоди, -
Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.02.2021р. позивач за переведенням з ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» була працевлаштована на роботу до ТОВ «Укрвуглезбагачення Груп» провідним фахівцем з адміністрування персоналу у відокремлений підрозділ «ЦЗФ «Октябрьська» ТОВ «УВЗГ», згідно наказу №3/279/К від 01.02.2021р. 19.07.2021р. позивача було звільнено, у зв`язку з переведенням в АТ «ДТЕК «Жовтнева ЦЗФ» за п.5 ст.36 КЗпП, згідно наказу №77/К від 19.07.2021р. Однак, при звільненні, незважаючи на відсутність будь-якого спору щодо виплати належної позивачеві суми заробітної плати за липень 2021 року та компенсації за невикористані відпустки за 13 календарних днів за період з 01.02.2021р. по 19.07.2021р., відповідач не здійснив відповідного розрахунку та не виплатив вказані суми.
У зв`язку з чим, 10.11.2021р. позивач звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.
15.11.2021р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області було задоволено заяву ОСОБА_1 та видано наказ про стягнення з ТОВ «Укрвуглезбагачення Груп» на користь позивача 9617,05 грн. заборгованості по заробітній платі за липень 2021 року та 4904,38 грн. компенсації за невикористану відпустку строком 13 календарних днів за період роботи з 01.02.2021р. по 19.07.2021р.
Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, 24.12.2021р., до моменту отримання оригіналу судового наказу, відповідач виплатив існуючу заборгованість в повному обсязі.
Позивач надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності.
Представник відповідача відзиву на позов та жодних пояснень суду не надав, незважаючи на те, що протягом тривалого часу повідомлявся про розгляд даної справи.
Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно наказу Відокремленого підрозділу «ЦЗФ «Октябрьська`ТОВ «Укрвуглезбагачення Груп» №3/279/К від 01.02.2021р., позивача ОСОБА_1 з 01.02.2021р. прийнято на посаду провідного фахівця з персоналу у ТОВ «Укрвуглезбагачення Груп» із встановленням окладу у розмірі 9300,00 грн. та премії у розмірі, встановленому у колективному договорі (арк.с.9)
Відповідно до наказу Відокремленого підрозділу «ЦЗФ «Октябрьська`ТОВ «Укрвуглезбагачення Груп» №77/К від 19.07.2021р., ОСОБА_1 було звільнено та ухвалено здійснити остаточний розрахунок та виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки, що становить 13 календарних днів за період роботи з 01.02.2021р. по 19.07.2021р. (арк.с.9)
15.11.2021р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області було задоволено заяву ОСОБА_1 та видано наказ про стягнення з ТОВ «Укрвуглезбагачення Груп» на користь позивача 9617,05 грн. заборгованості по заробітній платі за липень 2021 року та 4904,38 грн. компенсації за невикористану відпустку строком 13 календарних днів за період роботи з 01.02.2021р. по 19.07.2021р. (арк.с.12)
Як вбачається з банківської виписки (арк..с.5), пояснень позивача та не спростовано відповідачем, останній здійснив належний розрахунок з позивачем по заборгованості з заробітної плати 24.12.2021р.
Таким чином, відповідачем порушено строк розрахунку з позивачем при звільненні.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Середньоденна та середньогодинна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача.
Розраховуючи суму позову, позивач вказує на те, що за основу розрахунку свого середньоденного заробітку вона бере лютий та березень 2021 року, оскільки два місяця, що передували її звільненню травень/червень 2021, не повинні враховуватися, оскільки в цей період було оголошено простій на підприємстві, у зв`язку з чим оплата працівникам здійснювалася лише у розмірі окладу.
Дослідивши матеріали справи, суд не може погодитися з розрахунком позивача, оскільки жодних доказів перебування підприємства в простої з 01.04.2021р., як підстави для обрання за основу розрахунку середньоденного заробітку лютого та березня 2021 року, позивачем не надано.
Окрім того, згідно наявної в матеріалах справи довідки №33 (арк.с.11), в травні/червні 2021, які передували місяцю звільнення позивача, дохід останньої значно перевищував доходи за попередні місяці, що спростовує твердження про отримання з квітня 2021 року заробітної плати лише у розмірі окладу.
Надаючи оцінку обґрунтованості розміру заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.
У своїй Постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.
З огляду на наведені мотиви Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.
При цьому Велика Палата Верховного Суду сформулювала перелік обставин, які повинен ураховувати суд, вирішуючи питання про зменшення розміру відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 ЦПК України. Такими обставинами є: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
При цьому з вказаної суми мають бути відраховані обов`язкові платежі до державного бюджету.
Стосовно заявлених позовних вимог щодо стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Як достовірно встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав ОСОБА_1 , а саме невиплати їй заробітної плати, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на оплату працю, внаслідок чого було порушено звичний для останньої уклад життя, завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, останній зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду.
Суд зауважує, що в результаті затримки з невиплатою заробітної плати при звільненні позивачу було заподіяно моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів на проживання на протязі певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, принизило позивача, що визнається судом моральною шкодою, яка підлягає задоволенню з урахування розміру невиплачених відповідачем сум, розміру та тривалості завданих моральних страждань.
Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в розмірі 3000,00 грн.
Судовий збір суд покладає на відповідача пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог і стягує його на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Притуляк С.А.

29.11.2022