Провадження № 2/369/1795/22
РІШЕННЯ

Іменем України

05.12.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретарів судових засідань Житар А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 6 в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Київської області про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Київської області про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Згідно заявлених вимог, позивач просив суд:

- визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 ) на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 в Акті на предмет проживання в АДРЕСА_1 складеному 25.05.2021р., а саме:

- «за зверненням гр. ОСОБА_3 до Борщагівської служби у справах дітей допомогти побачити своїх дітей ОСОБА_4 31.03.2004 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 15.11.2011 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яких не бачить другий рік.

- «Згідно розпорядження ССДС № 444 від 04.09.2020 Печерської РДА в м. Києві тижнями перебування дітей з матір`ю є 2-й та 4-й тиждень місяця».

- «25.05.2021 р. о 8 год. 00 хв. ранку головний спеціаліст ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 виїхали за вказаною адресою, щоб з`ясувати причини перешкоджання бачитися матері з дітьми. ОСОБА_6 подзвонила в домофон і чоловік англійською мовою відповів, що ОСОБА_7 з дітьми не має вдома. ОСОБА_6 не зустрілась з дітьми».

Також просив зобов`язати ОСОБА_2 , протягом трьох календарних днів з дня набрання чинності рішенням законної сили, спростувати інформацію поширену відносно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 ) в Акті на предмет проживання в АДРЕСА_1 складеному - 25.05.2021р. у спосіб, в який вона була викладена та поширена та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 25.05.2021 приблизно о 8:00 год. до місця проживання позивача - АДРЕСА_1 , без будь-якого попередження та інформування прибула та в грубій формі намагалися пройти до його садиби головний спеціаліст Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради ОСОБА_2 .

Відповідач прибула до його помешкання без будь-якого попередження, в неробочий час і разом з його колишньою дружиною ОСОБА_3 . При цьому, відповідач не мала жодних доручень чи повноважень від Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради на відвідування його помешкання, відповідно нічого нікому не пред`явила і не пояснила на підставі чого відбувається її спроба, як зазначено в позовній заяві, вторгнення на приватну територію.

На момент прибуття вказаних осіб до помешкання ОСОБА_1 , в ньому перебував вчитель його дітей з англійської мови, іноземець (американець), який живе з ними по програмі обміну. Відповідач разом з колишньою дружиною позивача вимагали від нього якихось незрозумілих йому пояснень. Внаслідок цього останній розхвилювався та в нього погіршилось самопочуття.

Позивач зауважив на тому, що все це відбувалося в той період часу, коли старший син ОСОБА_8 готувався до складання в цей день ЗНО з англійської мови, а у молодшого сина ОСОБА_9 була запланована атестація по програмі індивідуального навчання на якій він навчається за наказом директора шкоди. Таким чином, раптовий і необґрунтований візит ОСОБА_2 завадив його дітям готуватися до ЗНО та відпочивати.

В подальшому, відповідачем був складений Акт на предмет проживання в АДРЕСА_1 від 25.05.2021, в якому, на думку позивача, вказана недостовірна інформація наступного змісту:

1) «за зверненням гр. ОСОБА_3 до Борщагівської служби у справах дітей допомогти побачити своїх дітей ОСОБА_4 31.03.2004 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 15.11.2011 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яких не бачить другий рік. Проте, на момент складання Акта жодного звернення ОСОБА_3 не існувало, а воно було складено пізніше.

2) Повністю неправдивою є інформація про те, що ОСОБА_3 не бачить другий рік своїх дітей ОСОБА_4 31.03.2004 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 15.11.2011 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана інформація спростовується фото доказами за період 2019-2021 років на яких чітко видно, що ОСОБА_3 проводить час і бачиться з дітьми.

3) «Згідно розпорядження ССДС № 444 від 04.09.2020 Печерської РДА в м. Києві тижнями перебування дітей з матір`ю є 2-й та 4-й тиждень місяця».

Позивач зазначив, що в дійсності вищезазначене розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.09.2020 № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» стосується виключно їх малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і жодним чином не стосується неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому вже виповнилося 16 років, і який до цього ж, самостійно визначився з місцем свого проживання, тобто разом з батьком.

Водночас із цим позивач звертає увагу на те, що вказане розпорядження було ним оскаржено до суду та у відповідності до ч. 2 т. 19 Сімейного кодексу України (далі СК України), воно є не обов`язковим до виконання.

4) «25.05.2021 о 8 год. 00 хв. ранку головний спеціаліст Шофолова Т.М. разом з ОСОБА_3 виїхали за вказаною адресою, щоб з`ясувати причини перешкоджання бачитися матері з дітьми. ОСОБА_6 подзвонила в домофон і чоловік англійською мовою відповів, що ОСОБА_7 з дітьми не має вдома. ОСОБА_6 не зустрілась з дітьми».

Як вказано в позовній заяві, вищезазначені твердження не відповідають дійсності.

Так, ОСОБА_3 зверталася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до нього про видачу обмежувального припису (цивільна справа №757/54897/20-ц, суддя Матійчук Г.О.) в якому вказувалися обставини того, що ніби-то позивач перешкоджає бачитися ОСОБА_3 з дітьми. Проте, всі ці твердження буди спростовані судом, який прийняв рішення від 24.03.2021 про залишення заяви без задоволення, оскільки будь-яких належних та обґрунтованих доказів колишня дружина позивача не надала.

Крім цього, ОСОБА_3 зверталася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до нього про негайне відібрання дитини (цивільна справа №757/55376/20-ц, суддя Волкова С.Я.), яку остання також обґрунтовувала тим, що позивач перешкоджає їй бачитися з дітьми. Однак, вказані доводи не знайшли свого підтвердження у суді.

Особливо позивач оголошує на тому, що ОСОБА_3 завжди зустрічається з дітьми, тоді коли приходить до них, що чітко підтверджується фото доказами.

Також, в Акті вказано, що ОСОБА_3 не зустрілася з дітьми. Як зазначено в позовній заяві, це є цілком логічним фактом, оскільки 25.05.2021 по всій Україні проходило ЗНО, що є загальновідомим фактом і підтверджується наказом МОН України від 30.09.2020 № 1210. Відповідно їхні діти перебували на ЗНО, що підтверджується сертифікатом ЗНО № 0228081, і останні не знаходилися вдома.

На даний час, їхні спільні позивача та ОСОБА_3 діти малолітній син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і неповнолітній син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з позивачем і перебувають виключно на його повному утриманні, оскільки, як вказано в позовній заяві, ОСОБА_3 не проявляє належної турботи про них, не приймає активної участі у їх вихованні, відмовляється від його постійних пропозицій щодо її участі у вихованні та утриманні дітей, і натомість вона вкладає весь свій час та матеріальні ресурси в судові процеси і лобіювання свої інтересів в державних установах Печерського району міста Києва, щодо питань пов`язаних із участю у вихованні наших дітей.

У зв`язку із цим, у Печерському районному суді міста Києва перебувають на розгляді декілька справ, що пов`язані з дітьми, а саме: 1) за позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_11 і зустрічним позовом ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей (справа № 757/4115/20-ц); за заявою ОСОБА_1 про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї (справа № 757/23255/21-ц); за заявою ОСОБА_1 про зобов`язання припинити певні дії (справа №757/23495/21-ц); за заявою ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасувати розпорядження голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.09.2020 № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» (справа № 757/39693/20-ц); за заявою ОСОБА_11 про позбавлення батьківських прав (№ 757/47152/20-ц).

Позивач зазначив, що інформація щодо нього була поширена Відповідачем, зокрема, серед співробітників Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради та співробітників і депутатів Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської, оскільки Служба вже залучалась до участі до деяких вищезазначених справ, зокрема ухвалою Печерського суду від 13.05.2021 року, в справі № 757/23255/21-ц.

Таким чином, як працівник Служби у справах дітей відповідач могла і зобов`язана була знати про стан справ, щодо дітей, а також мала можливість і повинна була перед тим як виїздити до помешкання де живуть діти отримати контактну інформацію, ознайомитись із документами наявними в Службі у справах дітей, яка ще в квітні отримала їхні заяви, провела обстеження їхнього місця проживання та видала відповідний Висновок 05.05.2021. Невиконання всього цього свідчить про протиправність поведінки відповідача, обов`язком якої є спілкування з обома із батьків, з`ясування всіх обставини і тільки після цього, дії і тільки в інтересах дітей, але не в інтересах будь-кого з батьків окремо.

Зазначена в Акті на предмет проживання інформація є недостовірною оскільки не відповідає дійсності з підстав, викладених в позовній заяві.

Тобто для визнання інформації негативною, а відтак недостовірною, та покладення на відповідача обов`язку довести протилежне, достатньо щоб позивач вважав, що інформація порушує його немайнові права.

Тому на підставі вищевказаного позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 серпня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

21.09.2021 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що із змісту позовних вимог зрозуміло, що до неї пред`явлено позов - через виконання посадових обов`язків. Але про це не зазначено в позовній заяві, статус відповідача зазначено позивачем як відповідач - фізична особа.

Але дії або бездіяльність посадових осіб - суб`єктів владних повноважень, з якими не згоден позивач мають оскаржуватись в порядку передбаченому КАС України в адміністративному суді. Позивач обрав невірний шлях захисту своїх, нібито, порушених прав.

Також той зміст, нібито, поширеної інформації не стосується безпосередньо тієї інформації, яку поширювала вона, як суб`єктом владних повноважень, а є описовою частиною акту, про події, які повідомила заявниця. Нею, як посадовою особою служби у справах дітей лише зафіксовані факти, які дійсно мали місце.

За змістом позовних вимог відповідач вказала, що ОСОБА_3 звернулась до Борщагівської служби у справах дітей Бучанського району, Київської області допомогти побачити своїх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 15.11.2011 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яких не бачить другий рік. Згідно розпорядження № 444 від 04.09.2020 р виданого ССДС Печерської РДА в м. Києві, тижнями перебування дітей з матір`ю є 2-й та 4-й тиждень місяця. Зі слів ОСОБА_3 від ССДС Печерської РДА в м. Києві вона дізналася що ОСОБА_1 написав заяву про зміну адреси проживання дітей. Також ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_1 постійно чинить перешкоди у побаченні дітей з матір`ю. Для того, щоб з`ясувати причину перешкоджання зустрічей матері з дітьми, відповідач - головний спеціаліст Борщагівської служби у справах дітей Бучанського району, Київської області, разом з матір`ю дітей ОСОБА_3 здійснила візит за вказаною адресою. ОСОБА_3 подзвонила в домофон і чоловік англійською мовою повідомив, що ОСОБА_13 з дітьми тут немає і щоб вона звернулася до ОСОБА_1 . Відразу після даної розмови вони залишили це місце. В позовній заяві позивач вказує що «...в грубій формі намагалися пройти до його садиби...». Жодних намагань проникнути до садиби, а тим більше в грубій формі не було. Щойно вони почули відповідь, залишили дану адресу. Дану подію вона зафіксувала в акті від 25.05.2021.

Відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними і надуманими, а в частині «...в грубій формі намагалися пройти до його садиби...» є наклепом.

Також позивач не надає жодного доказу на підтвердження тих подій, про які він зазначає у своїй заяві, зокрема не повідомляє прізвище " американця", який нібито займається з дітьми англійською мовою. Також не надано жодного підтвердження того, що діти в той ранок в тому будинку були присутні та готувались до занять. Натомість позивач приховує від суду той факт, що розпорядження № 444 від 04.09.2020 виданого ССДС Печерської РДА в м. Києві про спосіб участі матері у вихованні, станом на час його звернення до суду з цим позовом, є дійсним, його скарга була розглянута в липні 2021 року Київським апеляційним судом та судом підтверджено законність розпорядження.

Просила суд заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

20 жовтня 2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив за вх. № 45676, у якому позивач зазначив, що він вважає, що відвідуючи місце проживання його малолітнього сина ОСОБА_12 та складаючи Акт на предмет проживання в АДРЕСА_1 від 25.05.2021 відповідач діяла не як суб`єкт владних повноважень, тобто посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства (п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України), а як фізична особа, оскільки у неї не було жодних повноважень на вчинення вищевказаних дій. Тобто, Служба у справах дітей Борщагівської територіальної громади не уповноважувала відповідача вчиняти дії в частині відвідування місця проживання малолітнього сина позивача ОСОБА_12 та складаючи Акт на предмет проживання. Отже, остання вийшла за межі власних повноважень, саме тому позов пред`явлено до неї, як фізичної особи і щодо її дій, як фізичної особи, а не до Служби у справах дітей Борщагівської територіальної громади і не до неї як уповноваженої служби.

Позивач просив суд задовольнити його позов.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 05.12.2022 вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 05.12.2022 просила в задоволенні позову відмовити.

Начальник служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області надіслала до суду лист за вих. № 338 з проханням розглядати справу за відсутності представника служби у справах дітей.

Допитана у якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що 01 вересня 2020 року відбулось засідання Комісії з питань захисту прав дітей Печерсьвої РДА. За результатами комісії було видано розпорядження Печерської РДА в м. Києві від 04.09.2020, відповідно до якого вона мала бачитись з дітьми 2-й та 4-й тиждень місяця. Проте 15 вересня 2020 року позивач подав до суду заяву про оскарження даного розпорядження. Після 13 вересня 2020 року вона своїх дітей не бачила. В кінці лютого батько подав заяву, що він проживає в Обухові, проте насправді він проживає з дітьми у АДРЕСА_1 . Свідок завжди просила працівників служби у справах дітей приходити з нею до дітей. 25 травня 2021 року, я також зателефонувала у Службу у справах дітей і вони вирішили приїхати до дітей з ОСОБА_2 . Коли приїхали, то подзвонили у домофон, а їм відповів чоловік, що вдома немає ні позивача, ні дітей.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в офіційному шлюбі з 17 липня 1999 року, в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13.02.2020 року рішенням суду між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шлюб розірвано. Діти залишилися проживати разом з позивачем ОСОБА_1 . На сьогоднішній день родина проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, актом обстеження на предмет проживання від 25 травня 2021 року, який було складено головним спеціалістом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Шафоловою Тетяною Миколаївною, вбачається, що за зверненням гр. ОСОБА_3 до Борщагівської служби у справах дітей допомогти побачити своїх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких не бачить другий рік. Згідно розпорядження ССДС за № 444 від 04.09.2020 року Печерської РДА в м. Києві тижнями перебування дітей з матір`ю є: 2-й тиждень та 4-й тиждень місяця. 25.05.2021 року о 08 годині 00 хв. ранку ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 виїхали за вказаною адресою, для того, щоб з`ясувати причини перешкоджання бачитися матері з дітьми. ОСОБА_6 подзвонила у домофон і чоловік англійською мовою відповів, що ОСОБА_7 немає вдома. ОСОБА_6 не зустрілась із дітьми.

Предметом спору в даній справі, серед іншого, є визнання недостовірною інформації, поширеної ОСОБА_2 в Акті на предмет проживання в АДРЕСА_1 складеному 25.05.2021, а саме: «за зверненням гр. ОСОБА_3 до Борщагівської служби у справах дітей допомогти побачити своїх дітей ОСОБА_4 31.03.2004 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 15.11.2011 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яких не бачить другий рік; «Згідно розпорядження ССДС № 444 від 04.09.2020 Печерської РДА в м. Києві тижнями перебування дітей з матір`ю є 2-й та 4-й тиждень місяця»; «25.05.2021 о 8 год. 00 хв. ранку головний спеціаліст ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 виїхали за вказаною адресою, щоб з`ясувати причини перешкоджання бачитися матері з дітьми»; « ОСОБА_6 не зустрілась з дітьми».

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Частиною першою ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2020 року в справі № 523/9870/18-ц (провадження № 61-20095св19).

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Висновок про те, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є саме сукупність наведених у вказаній Постанові Пленуму обставин, викладено в постанові Верховний Суд від 10 червня 2020 року в справі № 404/3230/16-ц (провадження № 61-47450св18).

Разом з тим, суд не може погодитися з позицією сторони позивача стосовно того, що інформація, повідомлена відповідачем ОСОБА_2 , є негативною, тобто такою, що принижує честь, гідність та/або ділову репутацію позивача. Позивачем не доведено, що розповсюджена інформація дискредитує його або призвела до негативних наслідків чи якимось чином перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права. Більш того, як вбачається із акта на предмет проживання від 25.05.2021 в описовій частині останнього, відповідач вказала про події, які їй повідомила ОСОБА_3 , яка не залучалась відповідачем по справі. ОСОБА_2 по суті лише зафіксувала факт того, що ОСОБА_3 не побачила дітей під час такого візиту. При чому, такий факт по суті не заперечувався жодним учасником процесу.

Суд вважає, що враховуючи норми Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за № 866 та Примірного положення про службу у справах дітей сільської, селищної ради, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 16 вересня 2021 року № 518 відповідач, як головний спеціаліст служби у справах дітей мала право реагувати на звернення матері дітей, здійснювати збір матеріалів, враховуючи наявність численних судових спорів між батьками дітей, здійснювати перевірку виконання розпорядження районної адміністрації.

Крім того, вказана в акті обстеження на предмет проживання від 25 травня 2021 року інформація не стосується особи позивача та не порушує його особисті немайнові права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зазначено, що «ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи)».

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позовної заяви про визнання інформації недостовірної та її спростування, оскільки майже вся повідомлена відповідачем інформація не стосується особи позивача та не є негативною.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

Щодо інших тверджень позивача, письмових доказів, суд зазначає, що вони, були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 15, 16, 29, 56, 275, 277, 297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, ст.ст. 2-5, 8, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 209, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Київської області про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації залишити без задоволення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Т.В. Дубас