Справа № 129/2886/20
Провадження по справі № 2/129/127/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді Бондар О.В.,

розглянувши у відсутність сторін та їх представників в приміщенні суду в місті Гайсині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» про визнання незаконним і скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, стягнення матеріальної та моральної шкоди -

установив:

12.11.2020 позивач звернувся до Гайсинського районного суду із позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконним Наказ № 142 від 07.08.2020 р. про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани; 05.05.2021 р., 24.06.2021 р. подав змінену (уточнену) позовну заяву, в якій позовні вимоги збільшив, просив суд також стягнути з відповідача на користь позивача моральну (немайнову) шкоду, спричинену йому незаконними діями відповідача в розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень), стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати, викликані необхідністю звернення за медичною допомогою та придбанням ліків на суму 5108,74 грн., а також судові витрати в розмірі 4840,80 грн., з яких 840,80 грн. судового збору та 4000 грн. витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач ОСОБА_1 працює на посаді лікаря-нарколога у Гайсинській районній лікарні (на сьогодні Комунальне некомерційне підприємство «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» - далі КНП «Гайсинська ЦРЛ ГМР») з 1977 року і по даний час. З метою перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_2 від 28.07.2020 про порушення лікарем-наркологом ОСОБА_1 лікарської таємниці наказами головного лікаря КНП Гайсинська ЦРЛ ГРР № 134 від 29.07.2020 та №140 від 04.08.2020 створено дві комісії з службової перевірки діяльності лікаря-нарколога ОСОБА_1 , на підставі протоколів засідань комісій 07.08.2020 Наказом головного лікаря КНП Гайсинська ЦРЛ ГРР № 142 на лікаря-нарколога ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення ст. 40 (лікарська таємниця) Закону України «Про охорону здоров`я» розголошення результатів обстеження пацієнтки, недотримання морально-правових норм професійного спілкування, принципів медичної етики та деонтології, із зазначеним наказом 14.08.2020 ознайомлено ОСОБА_1 . Оспорюваний наказ позивач вважає незаконним і таким, що порушує його законні права, винесений без урахування обставин події, яка ставиться йому за вину, без посилання на конкретні обставини порушення трудової дисципліни чи невиконання посадових обов`язків, покладених на лікаря-нарколога трудовим договором чи посадовою інструкцією лікаря-нарколога, оскільки він, ОСОБА_1 , не вчиняв дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином виконував свої посадові обов`язки, визначені Посадовою інструкцією; крім того, наказ винесено на підставі протоколу засідання комісії з службової перевірки, створеної на підставі наказу головного лікаря № 140 від 04.08.2020 р. «Про створення комісії з службової перевірки щодо діяльності лікаря-нарколога ОСОБА_1 », яку позивач вважає нелегітимною з огляду на відсутність правових підстав для її створення, таке не передбачено жодним локальним правовим актом КНП «Гайсинська ЦРЛ ГМР», ні її статутом, ні Колективним договором; натомість єдиною законною комісією для розгляду трудових спорів КНП «Гайсинська ЦРЛ ГМР» є комісія з трудових спорів, затверджена наказом головного лікаря КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської районної ради» № 246 від 20.12.2019 р. «Про створення комісії з трудових спорів» та Положенням про комісії з трудових спорів від 20.12.2019 р; на засіданні комісій, створених наказами № 134 та № 140, був відсутній кворум із визначених осіб з боку представників роботодавця та представників працівників ( згідно п. 1.2 р.1 та п.3.5 р.3 Положення про комісії по трудових спорах), тому рішення, прийняті комісіями, є на думку позивача незаконними, як і наказ № 142 від 07.08.2020 р., що винесений на підставі рішень цих комісій.

Свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, викладені в заявах про збільшення позовних вимог від 05.05.2021 р. та 24.06.2021 р., а також у судовому засіданні, позивач обґрунтував тим, що внаслідок порушення відповідачем законних прав на працю ОСОБА_1 , що полягає в незаконному притягненні його до дисциплінарної відповідальності, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в перенесені ним моральних страждань, які виразились у глибоких душевних та фізичних стражданнях, перебуванні його в постійному нервовому напруженні та стресі, пережитих переживаннях з приводу його незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, погіршенні у зв`язку із цим стану його здоров`я та необхідності звернення до лікаря для отримання медичної допомоги, проходження амбулаторного лікування в період з 17.08.2020 р. по 08.09.2020 р., крім того, просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на придбання ліків під час лікування на суму 5108,74 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн. та правничу допомогу юриста в розмірі 4000 грн.

Відповідач 20.07.2021 р. подав до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому представник відповідача проти позовних вимог заперечив, вважав оспорюваний наказ № 142 від 07.08.2020 р. законним, а вимоги позову про стягнення моральної шкоди безпідставними з огляду на відсутність зазначених у ст.237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди працівнику роботодавцем необхідних підстав її настання; також відповідачем відповідно до наказу МОЗ України від 21.05.2007 р. № 246 «Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій» для підтвердження встановленого ОСОБА_1 діагнозу відповідно до його медичної карти № 027/0 від 25.11.2020 р. або його спростування було призначено комісію для додаткового медичного огляду, якою рекомендовано відвідати лікаря профпатолога-кардіолога Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, однак позивач листом від 14.07.2021 р. повідомив, що необхідності у зверненні до зазначеного лікаря у нього немає, що свідчить про відсутність належних доказів на підтвердження позовних вимог.

16.09.2021 р. позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву (уточнену), в якій зазначив про те, що оспорюваний ним наказ було винесено відповідачем з порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення, нелегітимністю створених комісій та незаконністю їх засідань, крім того, зазначений наказ не містить фактичних та конкретних даних щодо причин накладення стягнення, суті порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни з посиланням на конкретні обставини такого порушення; крім того, відповідач не мав законних підстав для проведення його додаткового огляду та нічим не пояснені сумніви у поставленому діагнозі ОСОБА_1 лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги Гайсинської міської ради.

04.10.2021 р. представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (уточнену), в якому вважав законними накази № 134 та № 140 від 29.07.2020 р. та 04.08.2020 р. «Про створення комісії із службового розслідування», рішення цих комісій були винесені з урахуванням поданих на комісію доказів: скарги ОСОБА_2 , пояснювальної записки лікаря нарколога ОСОБА_1 , пояснювальних записок медичної сестри ОСОБА_4 та лікаря невропатолога ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 147,149 КЗпП України, у наказі про накладення дисциплінарного стягнення відповідачем зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни позивачем та вказано на фактичні обставини для застосування догани, чіткі посилання на неналежність виконання працівником своїх посадових обов`язків. Комісія по проведенню службового розслідування проводиться згідно Інструкції про порядок проведення службового розслідування на підприємстві, затвердженої наказом головного лікаря Гайсинської ЦРЛ від 30.10.2018 р, в якій зазначається процедура та порядок створення таких комісій, а не на підставі зазначених позивачем локальних нормативних актів; відповідно до встановлених ОСОБА_1 діагнозів лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги Гайсинської міської ради він мав би лікуватися стаціонарно, однак позивач у зазначений період на лікарняному не перебував, тому і проти задоволення вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача відповідач заперечує.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги, викладені у зміненій позовній заяві підтримав повністю, просив їх задовільнити, надав суду для огляду оригінали письмових доказів, які подані ним в копіях, в подальшому в поданій до суду 15.11.2022 р. заяві розгляд справи просив провести у його відсутність, позовні вимоги просить задовільнити.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, клопотань не заявляв, належно у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судової повістки на судові засідання 17.08.2022 р., 15.11.2022 р.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне змінені позовні вимоги задовільнити частково з таких законних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді лікаря-нарколога у Гайсинській районній лікарні з 1977 року і по даний час. З метою перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_2 від 28.07.2020 про порушення лікарем-наркологом ОСОБА_1 лікарської таємниці наказами головного лікаря КНП Гайсинська ЦРЛ ГРР № 134 від 29.07.2020 та №140 від 04.08.2020 створено дві комісії з службової перевірки діяльності лікаря-нарколога ОСОБА_1 , на підставі протоколів засідань комісій 14.08.2020 р. Наказом головного лікаря КНП Гайсинська ЦРЛ ГРР № 142 на лікаря-нарколога ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення ст. 40 (лікарська таємниця) Закону України «Про охорону здоров`я» розголошення результатів обстеження пацієнтки, недотримання морально-правових норм професійного спілкування, принципів медичної етики та деонтології, із зазначеним наказом 14.08.2020 ознайомлено ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу від 29.07.2020 р. засідання комісії КНП «Гайсинська ЦРЛ ГРР» під час проведення службової перевірки службової діяльності лікаря-нарколога ОСОБА_1 для розгляду скарги ОСОБА_2 від 27.07.2020 перевірено наступні документи: пояснювальну записку лікаря-нарколога ОСОБА_1 , скаргу ОСОБА_2 , комісія вирішила провести повторне засідання у зв`язку із недостатньою кількістю фактів.

Відповідно до протоколу від 4.08.2020 р. засідання комісії КНП «Гайсинська ЦРЛ ГРР» під час проведення службової перевірки службової діяльності лікаря-нарколога ОСОБА_1 для розгляду скарги ОСОБА_2 від 27.07.2020, перевірено наступні документи: пояснювальну записку лікаря-нарколога ОСОБА_1 , скаргу ОСОБА_2 , пояснювальну записку медичної сестри ОСОБА_4 , пояснювальну записку лікаря-невропатолога ОСОБА_5 , з яких не вбачається присутності сторонніх осіб під час оголошення лікарем-наркологом ОСОБА_1 результату тестування хворої ОСОБА_6 , лише лікарі та медична сестра відділення ЕНМД, які зазначені пояснення підтвердили; у висновку про прийняття рішення про притягнення лікаря-нарколога до дисциплінарної відповідальності у виді догани на підставі ст. 147 КУпАП, комісією не зазначено конкретно яким чином лікар-нарколог ОСОБА_1 порушив ст. 40 ЗУ «Про охорону здоров`я» (лікарська таємниця), повідомивши матері хворої ОСОБА_6 результати тестування сечі на вміст наркотичних засобів в присутності медичного персоналу: медичної сестри і лікарів відділення, де надавалася екстренна медична допомога цій хворій; окрім того, що комісією достовірно не встановлено, коли, за яких обставин вчинений лікарем ОСОБА_1 дисциплінарний проступок, в чому полягало розголошення результатів обстеження пацієнтки лікарем-наркологом, якими достовірними доказами підтверджується даний висновок, зазначене рішення комісією прийняте без урахування ступеню тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, попередньої роботи працівника (з 1977 року по час розгляду скарги, що є тривалим періодом, понад сорок років), письмових пояснень лікаря ОСОБА_1 .

Згідно із Наказом головного лікаря КНП Гайсинська ЦРЛ ГРР № 142 07.08.2020, на підставі протоколу засідання комісії по проведенню службової перевірки від 04.08.2020 р. на лікаря-нарколога ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення ст. 40 (лікарська таємниця) Закону України «Про охорону здоров`я» розголошення результатів обстеження пацієнтки, недотримання морально-правових норм професійного спілкування, принципів медичної етики та деонтології, із зазначеним наказом 14.08.2020 ознайомлено ОСОБА_1 . Зазначений наказ адміністрацією підприємства прийнятий без урахування ступіню тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи працівника.

Зазначені правовідносини регламентуються такими нормами права.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Постановою №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч.1 «звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці».

У відповідністі до ч.1 ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Законодавство про працю складається з Кодексу України про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього ( ст.4 КЗпП України). Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (ч. 6 ст.5-1 КЗпП України).

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно з ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Згідно з ч. 2 ст. 147 КЗпП України законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Посадовою інструкцією лікаря нарколога наркологічного кабінету Гайсинської центральної районної лікарні від 2017 року (більш точна дата на документі відсутня), а саме п. 2.16 про завдання та обов`язок лікаря нарколога дотримуватися морально-правових норм професійного спілкування, принципів медичної етики та деонтології.

Інструкцією «Про порядок проведення службового розслідування у Гайсинській ЦРЛ», затвердженого 30.10.2018 року наказом головного лікаря Гайсинської ЦРЛ, згідно із яким:

- п.1.3 - службове розслідування щодо працівників Гайсинської ЦРЛ може бути проведено згідно із п.1.1 Порядку у випадку невиконання або неналежного виконання працівниками посадових обов`язків, не надання медичної допомоги, що могло призвести до негативних наслідків або заподіяння значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, підприємству, організації;

- п.4.8 за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначається факти і суть правопорушення, які стали підставою для проведення службового розслідування; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством України;

- п.4.9 у разі прийняття рішення щодо притягнення особи, щодо якої проводиться службове розслідування до відповідальності, комісія у результативній частині свого акта пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством України;

- п.4.11 з актом комісії з його текстом має ознайомитись особа, стосовної проводилось службове розслідування;

- п.4.12 акт службового розслідування підписується головою та членами комісії і подається на розгляд головного лікаря в одному примірнику.

З системного аналізу змісту зазначених вище правових норм вбачається, що дисциплінарний проступок - це невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що тягне за собою застосування заходів дисциплінарного впливу.

Трудові відносини медичних працівників урегульовані загальними нормами трудового законодавства, жодних особливих стягнень до цієї категорії працівників не передбачено й Основами законодавства про охорону здоров`я, тобто, до медичних працівників за вчинення ними дисциплінарних проступків, якими визнаються рівною мірою як запізнення на роботу, поява на робочому місці в нетверезому стані, прогул, так і відмова від виконання законного розпорядження роботодавця, недотримання правил виконання роботи, правил зберігання речовин (наприклад, наркотичних) можуть бути застосовані лише загальні заходи дисциплінарного впливу - догана або звільнення.

Рішення комісією про необхідність накладення на лікаря-нарколога ОСОБА_1 прийняте без з`ясування, за яких обставин вчинений лікарем ОСОБА_1 дисциплінарний проступок, в чому полягало розголошення результатів обстеження пацієнтки лікарем-наркологом, якими достовірними доказами підтверджується даний висновок, а також без урахування ступеню тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи працівника, його письмових пояснень.

Оспорюваний позивачем наказ адміністрацією підприємства винесено на підставі необґрунтованого і не підтвердженого належними доказами висновку комісії, роботодавцем не з`ясовано та не встановлено обставин щодо того, які саме конкретно трудові обов`язки було порушене працівником, із посиланням у наказі про накладення стягнення на конкретні частини, пункти, статті нормативно-правових актів (законів, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції, тощо), які були порушені працівником, без визначення наявності чи відсутності ступеня тяжкості вчиненого, без визначення наявності чи відсутності заподіяної діями чи бездіяльністю працівника шкоди, без визначення усіх обставин події, яка була кваліфікована керівником саме як дисциплінарний проступок; крім того, за результатами службового розслідування члени комісії, створеної на підставі наказу головного лікаря КНП "Гайсинська ЦРЛ ГРР" №140 від 04.08.2020, не складали акт службового розслідування, за результатами такого розслідування, висновок зроблено без урахування зазначених у ст. 149 КЗпП України обставин, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Відповідачем не доведено наявності факту порушення лікарем-наркологом ОСОБА_1 ст. 40 (лікарська таємниця) Закону України «Про охорону здоров`я» розголошення результатів обстеження пацієнтки, недотримання морально-правових норм професійного спілкування, принципів медичної етики та деонтології, а тому необхідно визнати незаконним та скасувати наказ Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської РР» від 07.08.2020 року № 142 «Про оголошення догани лікарю-наркологу ОСОБА_1 »

Унаслідок видання незаконного наказу № 142 від 07.08.2020 р. адміністрацією КНП «Гайсинська центральна районна лікарня ГРР» позивач відчував моральні страждання у виді приниження його ділової репутації, авторитету в колективі, негативні емоції від несправедливого стягнення, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він пережив негативні емоції від порушення його законних прав працівника, який пропрацював сумлінно понад сорок років в цій лікарні, від зниження ступеня престижу, ділової репутації як лікаря та необхідності виправдовуватись перед своїми колегами по роботі, погіршився стан його здоров`я, у зв`язку із чим звернувся до лікаря для отримання медичної допомоги та проходив амбулаторне лікування в період з 17.08.2020 р. по 08.09.2020 р., а також для відновлення свого порушеного права звернувся до суду із позовом, що підтверджується поясненнями позивача та випискою із амбулаторної карти хворого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Гайсинської міської ради» на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи; розмір грошового відшкодування визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань та інших обставин, які мають істотне значення з врахуванням вимог розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і непов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується грішми.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунтками 9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки, винними незаконними діями відповідача внаслідок видання незаконного наказу № 142 від 07.08.2020 р. адміністрацією КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської районної ради" від 19.02.2019 року № 74 позивач відчував тривалий час моральні страждання у виді приниження його ділової репутації, авторитету в колективі, негативні емоції від несправедливого стягнення, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я у зв`язку із порушенням його законних прав працівника, зниження ступеня престижу, ділової репутації як лікаря із багаторічним стажем і досвідом, у зв`язку із чим позивач звернувся до лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Гайсинської міської ради» для отримання медичної допомоги та проходження амбулаторного лікування в період з 17.08.2020 р. по 08.09.2020 р., а також змушений був для відновлення свого порушеного права звертатись до суду із позовом, що загалом потребувало значного часу та додаткових зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а тому з урахуванням засад розумності та справедливості суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 15000 грн. моральної шкоди, і такий її розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідача (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), таким чином суд задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку із їх безпідставністю.

Також безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, суд визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на лікування в розмірі 5108,74 грн. відповідно до наданих суду чеків на придбання ліків, оскільки у виписці із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 зазначено перелік медичних препаратів для його амбулаторного лікування в період з 17.08.2020 р. по 08.09.2020 р., надані ж позивачем для огляду оригінали та долучені до матеріалів справи засвідчені позивачем копії товарних чеків РКП «Гайсинська між лікарняна аптека» від 20.07.2020 р., 27.09.2020 р., 20.09.2020 р.,16.08.2020 р. видані не в період проходження ОСОБА_1 амбулаторного лікування, а тому до уваги взяті судом бути не можуть з огляду на такі докази, які не стосуються предмета доказування відповідно до вимог ч.4 ст. 77 ЦПК України і є неналежними, товарний чек РКП «Гайсинська між лікарняна аптека» від 04.09.2020 р. виданий в зазначений у виписці період проходження ОСОБА_1 лікування, однак не містить призначених пацієнту препаратів, тому також не може бути взятий судом до уваги, як доказ, який не стосуються предмета доказування відповідно до вимог ч.4 ст. 77 ЦПК України.

З огляду на викладене суд не бере до уваги пояснення відповідача щодо правомірності винесення ним оспорюваного наказу, оскільки такі пояснення не підтверджені належними і допустимими доказами.

Поряд із зазначеним суд не приймає до уваги посилання позивача на нелегітимність створених наказами № 134 від 29.07.2020 р. та №140 від 04.08.2020 р. комісій по службовому розслідуванню скарги ОСОБА_2 та незаконністю їх засідань з огляду на відповідність таких дій роботодавця згідно Інструкції про порядок проведення службового розслідування на підприємстві, затвердженої наказом головного лікаря Гайсинської ЦРЛ від 30.10.2018 р, в якій зазначається процедура та порядок створення таких комісій.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. згідно квитанцій від 11.09.2020 р. та 28.08.2020 р., а також судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Змінені позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати наказ Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Гайсинська центральна районна лікарня» від 07.08.2020 р № 142 «Про оголошення догани лікарю-наркологу ОСОБА_1 », згідно із яким лікарю-наркологу Комунального некомерційного підприємства «Гайсинська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення ст. 40 (лікарська таємниця) Закону України «Про охорону здоров`я».

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» (код ЄДРПОУ 36205651, Вінницька область, м. Гайсин, вул. В`ячеслава Чорновола, 1, поштовий індекс 23700) на користь ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди, витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., а також судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити через їх безпідставність.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення судом виготовлено 25.11.2022 р.

Суддя: