Провадження № 2/521/1410/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

Головуючого судді Роїк Д.Я.

Секретарі Примакіній С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з простроченням спати аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що відповідно до виконавчих листів виданих Приморським районним судом м. Одеси 13.05.2016 року по справі № 522/25626/15-ц з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки від заробітку ( доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 21.12.2015 р та до повноліття дитини тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частки від заробітку ( доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 21.12.2015 р та до повноліття дитини тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Виконавчі документи знаходяться на виконанні у державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Чермаш Р.В.

Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах № 42836 від 21.09.2021 року, станом на 01.09.2021 р. ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів по обох виконавчих листах на суму 25334,50 грн. Заборгованість сформувалась у період з 01.06.2021-30.09.2021р.

Оскільки заборгованість по аліментах виникла саме з вини боржника, то просить стягнути з нього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 01.06.2021-30.09.2021р. у сумі 15407,02грн.

Ухвалою суду від 24.11.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнав посилаючись на відсутність правових підстав для стягнення з нього пені. В обґрунтування заперечень проти позову вказав, що згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданої позивачкою розрахунок заборгованості по аліментам розрахований по середній заробітній платі працівника для місцевості. Однак вказані виконавчі листи були направлені для виконання на місце роботи Відповідача а саме до Комунального закладу спеціалізованої позашкільної освіти «СДЮСШОР ім. Літвака Б.Д. » яке є єдиним місцем роботи Відповідача.

Бухгалтерією КЗСПО «СДЮСШОР ім. Літвака Б.Д. » здійснюється відрахування та утримання належних аліментів щомісяця з усіх доходів відповідача. Зауважував, що Відповідач жодним чином не впливає на розмір та час вказаних відрахувань. Відповідно до Звіту про здійснені відрахування та виплати, в період з червня 2021 по серпень 2021 р Відповідач знаходився на лікарняному й відповідно заробітна плата та інші виплати не нараховувались. Саме у цей період і виникла заборгованість, на яку вказує позивач у позові, однак вказана заборгованість виникла не у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, а у зв`язку з тим що він знаходився на лікарняному.

Нарахована з червня 2021 року заборгованість по сплаті аліментів через хворобу, ним повністю сплачена, що підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати за період з 01.01.2021-31.12.2021 року. Вказав, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувана визначеної суми аліментів. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просив суд розглянути справу за його відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.

Відповідно до виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси 13.05.2016 року у справі № 522/25626/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4, частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 21.12.2015 року.

Відповідно до виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси 13.05.2016 року у справі № 522/25626/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4, частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_4 починаючи з 21.12.2015 року.

На виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів по справі № 522/25626/15-ц від 13.05.2016 року виданих Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 по ј відповідно частини від усіх видів доходу чи заробітку, але не менше 30% від мінімального прожиткового мінімуму для дитина відповідного віку щомісяця починаючи з 21.12.2015 року та досягненням дитиною повноліття.

Зазначені вище обставини сторонами не заперечуються і у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин.

Згідно з довідкою-розрахунком, виданою державним виконавцем Чермаш Р.В. , заборгованість відповідача ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.09.2021 року становить 12667,25 грн на кожну дитину.

Отже, як встановлено під час розгляду справи та згідно зазначеної довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, аліменти відповідачем не сплачені за період з червня по жовтень 2021 року, коли відповідач хворів та були відкриті листи непрацездатності.

Після оплати страхових виплат за вказаними листами непрацездатності, відповідач у жовтні 2021 року сплатив суму нарахованих аліментів у розмірі 7431,55+3725,75грн., у листопада 2021 року сплатив суму нарахованих аліментів у розмірі 14198,56 грн, а в грудні 2021 року 4354,04+18628,77 грн. У подальшому відповідач проводив щомісячні виплати аліментів.

Відповідач у поясненнях на позовну заяву посилається на відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки він працює офіційно, у зазначений у розрахунку період знаходився на лікарняному одним чином не впливав на розмір аліментів, оскільки не отримував жодного доходу. Відтак, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Відповідно до ст.196,197 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму№3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Зазначене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Враховуючи докази надані учасниками справи, беручи до уваги розрахунки заборгованості відповідача зі сплати аліментів, суд вважає, що в діях відповідача відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин, унаслідок його хвороби, і затримкою виплат по листам непрацездатності, що також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду немає, відтак з цих підстав суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Судові витрати по справі слід покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

На підставі ст.ст. 180, 191, 196, 197 СК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263,

265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з простроченням спати аліментів на утримання дітей - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 9 РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

Повне рішення складено 07.10. 2022 року.

Суддя