КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/713/22
УХВАЛА

06.12.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Одесі клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та стягнення аліментів, в якій позивачка просить суд:

- визнати ОСОБА_3 батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- внести зміни до актового запису №4036 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 21.09.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 ;

- стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в сумі ј частки від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття;

- стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в сумі ј частки від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з цим позовом до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.09.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Разом з позовом, позивачка через представника надала до суду клопотання про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи, з метою встановлення батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведення якої представник просить доручити експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

У підготовче судове засідання призначене на 06.12.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Однак, до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд вищевказаного клопотання за його відсутності.

Також до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача по справі, в якому останній зазначив, що підтримує клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Приймаючи викладене, судом з метою економії процесуального часу було ухвалено здійснити розгляд вказаного клопотання в підготовчому судовому засіданні 06.12.2022 року, за відсутності сторін по справі.

Дослідивши подане до суду клопотання та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Суд зазначає, що предметом позову в цій справі є визнання ОСОБА_3 батьківства над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 5 Сімейного кодексу України (далі СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами зокрема - висновками експертів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно з ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства

та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 проголошено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК ( 1618-15 ) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Саме зазначені висновки викладені Верховним Судом у постановах в аналогічних справах, зокрема в постанові від 06.04.2021 року по справі № 676/1200/20.

Отже, в цій категорії справ висновок судово-генетичної експертизи має важливе значення.

Приймаючи вищезазначені положення законодавства та правові позиції Верховного Суду, враховуючи, що відповідачем не визнано батьківство стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою встановлення обставин, що мають значення для справи, без яких встановити відповідні обставини неможливо, необхідні спеціальні пізнання, суд вважає клопотання сторони позивача обґрунтованим, підлягаючим задоволенню та необхідним призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої слід доручити експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», на вирішення яких поставити заявлене у клопотанні питання:

-Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

-2. Яка вірогідність батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Одночасно судом враховується, що призначення експертизи не порушує прав учасників справи, а є лише способом доведення позивачем заявлених позовних вимог.

Висновок експертизи оцінюється судом з урахуванням положень процесуального права, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, який оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Керуючись ст. ст. 103, 104, 106, 107, 261, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задовольнити.

Призначити по цивільній справі №947/18492/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та стягнення аліментів судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

2. Яка вірогідність батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Проведення експертизи доручити експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Витрати по проведенню експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Роз`яснити сторонам по справі наслідки ухилення від участі в проведенні експертизи, які передбачені ст. 109 ЦПК України, відповідно до якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В розпорядження експертів направити матеріали цивільної справи №947/18492/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.