Справа № 487/2220/22 Головуючий суду першої інстанції Лагода А.А.
Провадження №22-ц/812/919/22 Доповідач суду апеляційної інстанції Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів Крамаренко Т.В., Темнікова В.І.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 487/2220/22 за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2022 року, постановлену під головуванням судді Лагода А.А., в приміщенні того ж суду в м. Миколаєві, у справі за заявою

ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2

про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

встановив:

В липні 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Мотельчук Ю.І. звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва зі заявою у якій просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 23 грудня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (день смерті ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник посилався на те, що 29 березня 2022 року внаслідок ракетного удару по Миколаївській обласній державній адміністрації загинула його мати ОСОБА_3 , з якою вони спільно проживали з 29 березня 1995 року за адресою: АДРЕСА_1 . На час загибелі ОСОБА_3 перебувала на робочому місці. Оскільки нещасний випадок стався на виробництві, син загиблої має право на одноразово соціальну допомогу як член сім`я потерпілої, яка загинула під час виконання своїх посадових обов`язків, згідно ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Проте, однією із умов отримання вказаної допомоги заявником є реєстрація набувача соціальної допомоги та потерпілої особи за однією адресою, або підтвердження факту їхнього спільного проживання за однією адресою. Проте заявник та його загибла мати не були зареєстровані за однією адресою, а саме ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . З метою отримання соціальної допомоги, заявнику необхідно встановити факту постійного проживання із померлою.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2022 року справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Мотельчук Ю.І., заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю направлено до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

Вказана ухвала мотивована тим, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Мотельчук Ю.І. про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не є підсудною Заводському районному суду м. Миколаєва в силу ч. 1 ст. 316 ЦПК України з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, у зв`язку із тим що із доданих до заяви документів встановлено, що зареєстроване місце проживання (перебування) заявника ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_2 . Жодного зареєстрованого місця проживання чи перебування на території м. Миколаєва ОСОБА_1 не має.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Мотельчук Ю.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою справу направити для подальшого розгляду до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що районний суд дійшов помилкового висновку стосовно того, що підсудність справи належить до Томаківського районного суду Дніпропетровської області, адже ОСОБА_1 з 23 грудня 2008 року по 29 березня 2022 року (день смерті ОСОБА_3 ) постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому суд не надав оцінку наданим доказам у даній справі стосовно проживання заявника разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 та не врахував, що доведення юридичного факту саме місця проживання заявника за місцем його реєстрації в Дніпропетровській області не буде ефективним через ускладнення допиту свідків, які проживають в м. Миколаєві.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю із своєю матір`ю ОСОБА_3 у період з 23 грудня 2008 року по 29 березня 2022 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частиною 2 цієї норми встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

В заяві про встановлення факту, який має юридичне значення, ОСОБА_1 вказує своє місце проживання в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої відділом реєстрації Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року за № 165, місце проживання ОСОБА_1 значиться в АДРЕСА_2 (а.с.19).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва станом на 20 вересня 2022 року, інформація щодо зареєстрованої особи в реєстрі територіальної громади стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня (а.с.50).

За загальним правилом статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Частинами 1 та 6 статті 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування право громадянина України, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування право громадянина України вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно із положеннями ст. 6 вказаного закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За вказаних обставин, районний суд встановивши, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є саме АДРЕСА_2 , а на території міста Миколаєва ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання чи перебування, обґрунтовано дійшов висновку про те, що заява не є підсудною Заводському районному суду м. Миколаєва в силу ч. 1 ст. 316 ЦПК України з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом та необхідність передання справи на розгляд Томаківського районного суду Дніпропетровської області, за територіальною юрисдикцією (підсудністю) даної справи.

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового висновку районного суду стосовно не підсудності справи Заводському районному суду м. Миколаєва, оскільки ОСОБА_1 з 23 грудня 2008 року по 29 березня 2022 року (день смерті ОСОБА_1 ) постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не можна прийняти до уваги, оскільки даний факт підлягає доведенню в судовому засіданні під час розгляду даної справи і не впливає на визначення її підсудності, як і визначення підсудності не впливає на вирішення справи. До того ж для визначення підсудності має значення проживання на час звернення з заявою до суду, а не проживання у відповідний проміжок часу.

Не мають значення доводи апеляційної скарги і про те, що суд не надав належної оцінки доказам у даній справі стосовно проживання заявника разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 , оскільки суд досліджує докази під час розгляду справи по суті в судовому засіданні та наводить свої висновки в рішенні, як то передбачено п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України.

Також посилання в апеляційній скарзі про те, що розгляд даної справи Томаківським районним судом Дніпропетровської області не буде відповідати принципу ефективності судового захисту через складності доведення заявлених вимог щодо встановлення факту проживання на території Миколаївської громади, не заслуговують на увагу, оскільки цивільно-процесуальне законодавство передбачає механізми допиту свідків в судовому засіданні за місцем їх проживання.

Відповідно до положень ст. 258 ЦПК України, судовими рішеннями зокрема є: ухвали, рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Стаття 375 передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2022 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова