КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: № 22-ц/824/5344/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Київ

Справа № 757/46142/20-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року, постановлену у складі судді Ільєвої Т.Г., про відмову у забезпеченні позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», третя особа, що не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «ТАСКОМБАНК», третя особа, що не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просив: накласти арешт на нерухоме майно - квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м): 51.29, житлова площа (кв.м): 28.2, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00;- заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії всім суб`єктам державної реєстрації прав, щодо нерухомого майна: квартири, об`єкта житлової нерухомості загальною площею (кв.м): 51.29, житлова площа (кв.м): 28.2, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кулик С.А. про забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 51,29 кв. м, житлова площа - 28,2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №0, та заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії всім суб`єктам державної реєстрації прав, щодо вказаної квартири.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року скасовано. Відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кулик С. А. про забезпечення позову.

У грудні 2021 року представник позивача повторно звернулась до суду з заявою про забезпечення позовних вимог шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 , оскільки вважає, що необхідність у арешті не відпала, так як на початку грудня 2021 року позивачу стало відомо, що відповідач має намір відчужити квартиру, оскільки про такі обставини листом АТ «Таскомбанк» від 05.10.2021 були повідомлені позивачу. Таким чином, в разі, якщо відповідачем буде відчужено спірну квартиру на користь третіх осіб, ця обставина істотно ускладнить захист прав позивача, який буде змушений додатково оскаржувати правочин щодо відчуження квартири.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, 18 січня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на початку грудня 2021 року позивачу стало відомо, що відповідач має намір відчужити спірну квартиру, що підтверджується листом AT «ТАСКОМБАНК» від 05.10.2021 року № 18028/70.1.1, що було направлено ОСОБА_3 на її пропозицію щодо викупу квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, відповідач звернувся із позовом до Печерського районного суду м. Києва про виселення позивача із спірної квартири, що підтверджується копією позовної заяви від 28.12.2020 року, ухвалою про відкриття провадження у справі від 09.02.2021 року. Отже, в разі, якщо відповідачем буде відчужено спірну квартиру на користь третіх осіб, ця обставина істотно утруднить захист прав позивача, який буде змушений додатково оскаржувати правочини щодо відчуження квартири. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити не тільки виконання рішення суду, а також задоволення позову в цілому.

Зазначає, що предметом спору є квартира АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що накладення обтяження на цей об`єкт нерухомого майна відповідає змісту заявлених позовних вимог. Безумовно, накладення арешту на квартиру призведе до втручання держави у право АТ «ТАСКОМБАНК» на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки спрямоване виключно на забезпечення цивільного судочинства. Вказана мета становить суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, обраний вид забезпечення позову полягає у позбавленні AT «ТАСКОМБАНК» можливості лише розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна. Відповідач зберігатиме за собою право повноцінно користуватись та володіти ним. Отже, накладення заборони на відчуження квартири не призведе до жодних негативних наслідків.

Посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не було враховано, що позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що до моменту прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора він був власником спірної квартири. Перехід права власності на предмет іпотеки до AT «ТАСКОМБАНК» було здійснено з грубим порушенням норм законодавства. Враховуючи той факт, що в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про власника спірної квартири - AT « ТАСКОМБАНК », у позивача є всі підстави вважати, що останнім можуть бути вчинені дії щодо подальшого відчуження квартири, що може призвести до утруднення чи навіть до неможливості виконання рішення суду.

Звертає увагу на те що між сторонами виник спір щодо законності набуття права власності на спірну квартиру відповідачем та імовірної можливості її відчуження останнім під час вирішення спору, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача. Доводи суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відсутні докази про намір відповідача провести відчуження спірної квартири є необґрунтованими, оскільки власник спірної квартири в будь-який час має можливість провести відчуження належної йому квартири. Набуття права власності АТ «ТАСКОМБАНК» на спірну квартиру пов`язане із зверненням стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із неповерненням позичальником ТОВ «ІМУНОГЕН-Україна» отриманих кредитних коштів, що у свою чергу дає достатні підстави вважати, що з метою отримання грошових коштів відповідач може провести відчуження спірної квартири. Аналогічна позиція міститься у Постанові ВС КЦС від 19.02.2021 року справа № 643/12369/19.

Звертає увагу на те, що представник позивача звернулась суду із заявою про забезпечення позову 21.12.2021 року, підписаною електронним цифровим підписом, шляхом направлення на офіційну електронну пошту суду першої інстанції. Проте розгляд заяви про забезпечення позову, всупереч ч. 1 cт. 153 ЦПК України, відбувся лише 10.01.2022 року, що є грубим порушенням норм процесуального права судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «ТАСКОМБАНК» - Грищенко І.В., вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Вказує, що скаржник посилається на лист АТ «ТАСКОМБАНК» від 05.10.2021 року №18028/70.1.1., надісланий ОСОБА_4 , щодо пропозиції викупу квартири АДРЕСА_2 , зазначаючи що Банк має намір відчужити спірну квартиру у власність третіх осіб. Звертає увагу суду, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є поручителями по кредитному договору №НК 1005 від 20.04.2016 року позичальника ТОВ «ІМУНОГЕН-Україна», в забезпечення по якому були передані квартири зазначені у листі Банку, власниками яких були ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є пов`язаними особами, оскільки є поручителями та майновими поручителями по кредитному договору №НК 1005 від 20.04.2016 року позичальника ТОВ «ІМУНОГЕН-Україна». Отже, лист АТ «ТАСКОМБАНК» від 05.10.2021 року №18028/70.1.1., на який посилається представник ОСОБА_1 , є листом відповіддю на звернення ОСОБА_4 щодо викупу квартир, які були набуті Банком на підставі іпотечного договору в позасудовому порядку.

ОСОБА_1 також звертався до Банку з листом щодо повідомлення йому умов викупу квартири АДРЕСА_2 . 10.02.2022 року АТ «ТАСКОМБАНК» надіслав ОСОБА_1 лист-відповідь щодо викупу квартири АДРЕСА_2 . Таким чином, третьою особою, про яку зазначає представник скаржника та якій Банк має намір відчужити спірну квартиру АДРЕСА_2 , є сам ОСОБА_1 .

Крім того, про відсутність обставин, що підтверджують ймовірність відчуження квартири АДРЕСА_2 , свідчить наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про обтяження квартири іпотекою та заборони відчуження, накладені на підставі іпотечного договору, (витяг додається). Також про відсутність обставин, що підтверджують ймовірність відчуження квартири АДРЕСА_2 , свідчить те, що 04.10.2021Київським апеляційним судом постановлено ухвалу, якою відмовлено в заяві про забезпечення позову представника ОСОБА_1 , однак станом на сьогоднішній день АТ «ТАСКОМБАНК» не скористався можливістю відчужити спірну квартиру.

Крім того, 14.12.2021 року Печерським районним судом м. Києва постановлено ухвалу по справі №757/906/21 про зупинення провадження у справі № 757/906/21 за позовом АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про виселення до розгляду Печерським районним судом м. Києва даної цивільної справи № 757/46142/20.

Отже, обраний заявником захід забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна є передчасним, оскільки відсутні докази, які б підтверджували здійснення Банком дій, спрямованих на реалізацію квартири АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку, представник позивача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати.

Представник відповідача Грищенко І.В. заперечував проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем здійснюється реалізація нерухомого майна, так як до матеріалів заяви додано лише лист Банку, в якому значиться інформація про необхідність виконання умов щодо сплати заборгованості позивача перед відповідачем, з якого суд не може встановити, що майно реально реалізовується Банком. Крім того, суд взяв до уваги позицію апеляційної інстанції та дійшов висновку, що позивач станом на день розгляду вказаної заяви не надав належних доказів, що існує реальна загроза заподіяння шкоди його правам та інтересам.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 , представник позивача посилається на те, що на початку грудня 2021 року позивачу стало відомо, що відповідач має намір відчужити спірну квартиру, що підтверджується листом AT «ТАСКОМБАНК» від 05.10.2021 року № 18028/70.1.1, що було направлено ОСОБА_3 на її пропозицію щодо викупу квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В разі, якщо відповідачем буде відчужено спірну квартиру на користь третіх осіб, ця обставина істотно утруднить захист прав позивача, який буде змушений додатково оскаржувати правочини щодо відчуження квартири. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити не тільки виконання рішення суду, а також задоволення позову в цілому.

З виділених матеріалів вбачається, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до АТ «Таскомбанк», у якому просив:

- визнати незаконною державну реєстраційну дію та зобов`язати будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 37798268, вчинений 14 серпня 2020 року о 18:07:43 годині державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. про проведену державну реєстрацію права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, яка складається з двох кімнат загальною площею 51,29 кв. м, житлова площа - 28,2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53648950 від 18 серпня 2020 року 09:02:31 год., за АТ «Таскомбанк»;

- зобов`язати будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, яка складається з двох кімнат загальною площею 51,29 кв.м, житлова площа - 28,2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, за ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , заяви про забезпечення позову та поданих заявником доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено, що існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду за наслідками розгляду заявлених позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки у випадку їх задоволення перешкоди для виконання судового рішення відсутні.

При цьому заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, може ускладнити ефективний захист прав позивача про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У пункті 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року, зазначено, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Отже, враховуючи предмет спору (немайнові вимоги), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири задоволенню не підлягає, оскільки спосіб забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є не співмірним із заявленими позовними вимогами та жодним чином не забезпечить виконання рішення суду.

Позовні вимоги є вимогами немайнового характеру і в разі їх задоволення рішення державного реєстратора вважатимуться протиправними та будуть скасовані, а також будуть скасовані записи про право власності з моменту набрання рішенням суду законної сили. Саме рішення суду за наслідками розгляду даної справи не потребуватиме примусового виконання.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року № 361/2175/19 зазначено, що позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяження, зобов`язання вчинити певні дії є вимогами немайнового характеру, і в разі їх задоволення рішення державного реєстратора вважатимуться протиправними та будуть скасовані, а також будуть скасовані записи про право власності з моменту набрання рішенням суду законної сили. Саме рішення суду за наслідками розгляду справи не потребуватиме примусового виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що існує реальна загроза відчуження квартири на користь третіх осіб, що підтверджується листом AT «ТАСКОМБАНК» від 05.10.2021 року № 18028/70.1.1, що було направлено ОСОБА_3 на її пропозицію щодо викупу квартири, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

З листа АТ «ТАСКОМБАНК» від 05.10.2021 року на заяву ОСОБА_4 від 03.09.2021 року щодо врегулювання заборгованості шляхом викупу у Банку майна, на яке було звернуто стягнення в рамках Закону України «Про іпотеку» за генеральним договором про надання банківських послуг №НК 1005 від 20.04.2016 року вбачається, що «АТ «ТАСКОМБАНК» готовий здійснити продаж майна за ціною не менше ніж вартість, за якою було прийнято на баланс Банку майно, з врахуванням ринкової вартості, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, за умови виконання з її сторони до моменту укладення договорів купівлі-продажу наступного:

- здійснити погашення заборгованості згідно з рішенням Господарського суду м. Києва від 13.09.2021 року у справі № 910/20261/20 про стягнення заборгованості в солідарному порядку з позичальника ТОВ «ІМУНОГЕН-Україна» та поручителів ( ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ) по пені в розмірі 259 628, 24 грн. та судових витрат в розмірі 3894, 57 грн.;

- здійснити відшкодування понесених Банком витрат на реєстрацію права власності та утримання прийнятого на баланс майна, а саме по: квартирі, об`єкта житлової нерухомості загальної площею 139,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , квартирі, об`єкта житлової нерухомості загальної площею 33,0 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , квартирі, об`єкта житлової нерухомості загальної площею 51,29 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .»

З викладеного вбачається, що в листі значиться інформація про необхідність виконання умов щодо сплати заборгованості позивача перед відповідачем, а тому відсутні підстави стверджувати, що дії Банку спрямовані на реалізацію квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник АТ «ТАСКОМБАНК» - Грищенко І.В. зазначав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є поручителями по кредитному договору №НК 1005 від 20.04.2016 року позичальника ТОВ «ІМУНОГЕН-Україна», в забезпечення по якому були передані квартири зазначені у листі Банку, власниками яких були ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а тому є пов`язаними особами.

Лист АТ «ТАСКОМБАНК» від 05.10.2021 року є листом-відповіддю на звернення ОСОБА_4 щодо викупу квартир, які були набуті Банком на підставі іпотечного договору в позасудовому порядку. ОСОБА_1 також звертався до Банку з листом щодо повідомлення йому умов викупу квартири АДРЕСА_2 . 10.02.2022 року АТ «ТАСКОМБАНК» надіслав ОСОБА_1 лист-відповідь щодо викупу квартири АДРЕСА_2 . Таким чином, третьою особою, про яку зазначає представник скаржника та якій Банк має намір відчужити спірну квартиру, є сам ОСОБА_1 .

Крім того, 14.12.2021 року Печерським районним судом м. Києва постановлено ухвалу по справі №757/906/21 про зупинення провадження у справі № 757/906/21 за позовом АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про виселення до розгляду Печерським районним судом м. Києва даної цивільної справи № 757/46142/20.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено, що АТ «ТАСКОМБАНК» вчиняються дії, які б свідчили про намір відчужити нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Судом першої інстанції надано належну оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки між сторонами існує спір щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за АТ «ТАСКОМБАНК», а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають, оскільки позивачем не наведено обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 січня 2023 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.