Справа №482/353/22
Провадження № 22-ц/812/942/22
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

за участі заявника - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Ануфрієвої Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

Міністерства оборони України

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2022 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Сергієнком С.А., дата складання повного тексту не зазначена, за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Новоодеська міська рада Миколаївського району Миколаївської області як орган опіки та піклування, який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Обґрунтовуючи заяву вказувала, що з 2008 року вона проживала по АДРЕСА_1 однією сім`єю разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Вони проживали разом як члени сім`ї та подружжя, піклувалися один за одним, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати і спільне харчування, обговорювали питання укладання офіційного шлюбу.

За час спільного проживання у них народилися спільні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

26 лютого 2022 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу Другим відділом Миколаївського РТЦК та СП (м. Нова Одеса) Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у бою за Батьківщину ОСОБА_5 загинув під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Зарічне, Донецької області.

Вказує, що відповідно до статтей 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вона та її спільні із загиблим ОСОБА_5 діти мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця як члени його сім`ї та утриманці.

Але для підтвердження зазначеного права ОСОБА_1 необхідно встановити в судовому порядку факт проживання із загиблим ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Посилаючись на вищевикладене просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2008 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу, в період часу з 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати, понесені заявником у зв`язку з розглядом справи, віднесено на її рахунок.

Цей факт встановлено для забезпечення права заявника на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони України оскаржило його в апеляційному порядку та посилаючись на невідповідність його нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, які судом першої інстанції належним чином досліджені не були, просило про його скасування та ухваленні нового про відмову у задоволенні заяви.

Так, вважають, щодоводи громадянки ОСОБА_1 , щодо спільного проживання як чоловіка та жінки, не свідчать про те, що між ними склалися усталені стосунки, що притаманні подружжю. Відсутність визначених законом підстав для встановлення юридичного факту проживання громадянки ОСОБА_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року до моменту загибелі ОСОБА_5 , підтверджується також і тим, що у зазначений у заяві період ОСОБА_5 , ймовірно перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Докази та відомості про реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, відповідно до статті 44 КпШС України, у матеріалах справи відсутні та не були досліджені судом першої інстанції. Суд не залучив до участі у справі ОСОБА_6 і не допитав її як свідка.

Крім того, вказують що у загиблого ОСОБА_5 , окрім двох спільних дітей з громадянкою ОСОБА_1 , є ще одна дитина ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), який в свою чергу міг надати свої покази, як свідок, у судовому засіданні, для повного та всебічного розгляду справи та надати суду вичерпну інформацію, тим самим підтвердити або спростувати факт проживання його батька з громадянкою ОСОБА_1 . Але судом не було залучено до участі у справі першого сина загиблого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

З врахуванням наведеного, правовий статус заявниці не підпадає під вимоги і дію ст.16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року №975.

Правом на подачу відзиву інші учасники справи не скористалися.

До апеляційної скарги представником Міністерства оборони України надано докази, які вона просила долучити до матеріалів справи, а саме запис до Миколаївського ОТЦК та СП м. Миколаїв від 31 серпня 2022 року, відповідь начальника Миколаївського ОТЦК та СП м. Миколаїв 20 вересня 2022 року на цей запит та копію облікової картки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Обґрунтовуючи поважність причин неподання їх до суду першої інстанції зазначали, що ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області про відкриття провадження від 03 серпня 2022 року ними отримано було лише 28 серпня 20222 року, запит направлено 31 серпня 2022 року, відповідь отримано 20 вересня 2022 року, тоді як оскаржуване рішення ухвалено 06 вересня 2022 року.

Зважаючи на таке, колегія суддів вважала заможливе долучити вказані документи до матеріалів справи, оскільки є доведеними причини, що об`єктивно не залежали від заінтересованої особи, для надання їх до суду першої інстанції.

Більш того, з врахуванням вимог ч.2 ст.294 ЦПК України, судом апеляційної інстанції за власною ініціативною, з метою з`ясування обставин справи, витребувані необхідні докази, а саме:

копію актового запису про народження №4 від 25 лютого 2004 року, складеного виконавчим комітетом Кандибінської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

копію актового запису про шлюб №59 від 21 вересня 2002 року, складеного Новоодеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

копію актового запису №06 від 19 листопада 1996 року, складеного виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2003 року (справа №2-1025/2003) про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ;

заочне рішення Новоодеськогго районного суду від 27 лютого 2006 року (справа №2-235/2006) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Вказані докази, з врахуванням думки учасників справи, долучено до матеріалів справи.

Також судом апеляційної інстанції задоволено клопотання заявника та до матеріалів справи долучено копію паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та свідоцтво про смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , оскільки мають значення для цієї справи.

У суді апеляційної інстанції представник Міністерства оборони України апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення.

Заявник та її представник у суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Статтею 16-1Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3пункту 2статті 16цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого(померлого)військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Звертаючись до суду з цією заявою ОСОБА_1 вказувала, що підтвердження факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружина з ОСОБА_5 треба для отримання нею та спільними з загиблим дітьми одноразової грошової допомоги відповідно до ст.ст.16.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 лютого 2022 року був призваний на військову службу Другим відділом Миколаївського РТЦК та СП (м. Нова Одеса) Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Зарічне, Донецької області, ОСОБА_5 загинув, що підтверджується сповіщенням про смерть направленим на адресу ОСОБА_1 командуванням в/ч НОМЕР_1 за вих. №642/99 від 23 квітня 2022 року, повідомленням про смерть направленим на адресу ОСОБА_1 Другим відділом Миколаївського РТЦК та СП (м. Нова Одеса) Миколаївської області від 25 квітня 2022 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 виданим Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області 02 травня 2022 року (а.с.18).

Відповідно до акту обстеження від 03 травня 2022 року, складеного комісією виконавчого комітету Новоодеської міської ради у складі фахівців із соціальної роботи Шикман О.Т., ОСОБА_13 та фахівця із земельних ресурсів ОСОБА_14 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно проживає на території Димівської сільської громади та вела спільне господарство з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2008 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.19).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Новоодеської міської ради за №139 від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 та дійсно здійснила поховання свого співмешканця, батька своїх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав разом з ними і з яким вони вели спільне господарство з 2008 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20).

Згідно довідки виконавчим комітетом Новоодеської міської ради від 03 травня 2022 року у житловому будинку, по АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 та її сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21).

Згідно дослідженої судом копії паспорту ОСОБА_5 останнім місцем реєстрації його місця проживання було АДРЕСА_2 , де його було знято з реєстрації 16 лютого 2017 року, у подальшому його місце проживання зареєстроване не було.

Крім того у розділі паспорту «особливі відмітки» вказано трьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12-13).

Обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, те, що вони були пов`язані спільним побутом, взаємними права та обов`язками, у суді першої інстанції також було підтверджено і показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Встановивши, що ОСОБА_1 довела факт, що постійно проживала із ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка, суд першої інстанції задовольнив її вимоги та прийшов до висновку про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік та жінка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

У відповідності до абзацу 1 частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що, «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання, як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання.

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі, за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна, як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, що з ОСОБА_5 вони почали проживати з 2008 року, проживали у будинку, який є її власністю, спільного майна придбано не було, чоловік офіційної роботи не мав, працював по найму у людей.

Окрім цього, факт того, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю свідчить і направлення саме на її ім`я та на її адресу повідомлення Міністерством оборони України від 23 квітня 2022 року та другого відділу Миколаївського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25 квітня 2022 року про смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.16.17).

Звертаючись з апеляційною скаргою Міністерство оборони зазначало, що ОСОБА_5 на день своєї смерті ймовірно був у шлюбі з ОСОБА_6 , на підтвердження чого надає особову карту до військового квитка серії НОМЕР_2 , де у графі сімейний стан та місце проживання зазначено, що він одружений з ОСОБА_6 .

Дійсно відповідно до копії паспорта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, наявного у матеріалах справи, на сторінці 10 якого є штамп про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_13 актовий запис №59, вчинений відділом реєстрації актів громадянського стану Новодеського районного управління юстиції ( а.с.12 зворот).

Судом апеляційної інстанції було витребувано вищевказаний актовий запис з якого вбачається, що дійсно 21 вересня 2002 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2003 року, про що 27 січня 2004 року вчинено запис №04. Обставини розірвання шлюбу підтверджуються рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2003 року ( справа №2-1025/2003) про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та заочне рішення Новоодеського районного суду від 27 лютого 2006 року( справа №2-235/2006) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про ймовірність перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 на день його смерті з ОСОБА_6 .

Син ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на день смерті батька є повнолітньою особою.

Зважаючи на вищенаведене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не мають права на отримання одноразової грошової допомоги.

Колегією суддів також було перевірено сімейний стан заявника ОСОБА_1 , оскільки відповідно до копії її паспорту 19 листопада 1996 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 . Вказана інформація була підтвердження витребуваним актовим записом про шлюбу №06 від 19 листопада 1996 року, складеного виконавчим комітетом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що її чоловік ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , на підтвердження чого надала свідоцтво про смерть останнього серія НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 23 лютого 2006 року видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 . Актовий запис №19 про смерть у книзі реєстрації смертей зроблено Димівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 15 вересня 2005 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 10 листопада 2022 року.