Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/715/21

28 вересня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника відповідача, адвоката - Капака В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2021 року ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" звернулося в суд з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 9921266 від 21.02.2019 року в розмірі 16986 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп.

16.07.2021 року представник відповідача Грушки М.М. подав до суду відзив на позовну заяву ТзОВ ФК "Кредит-Капітал", в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених в ньому.

03.08.2021 року представник ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" подав відповідь на відзив.

Представник ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" в судове засідання не з`явився, натомість подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити. Справу просить слухати у відсутності їх представника.

Представник відповідача Грушки М.М. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов та просив суд відмовити ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 цієї статті визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ч.2 ст.78 ЦПК України вбачається, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В той же час ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З доводів позовної заяви ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" вбачається, що 21.02.2019 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 9921266, згідно з умовами якого відповідач отримав 6000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором (а.с.5-7). Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 23.03.2019 року (а.с.8).

Позивач також вказує, що ТзОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі своєї сторони не виконав умов кредитного договору.

Крім того, зазначає, що відповідно до договору відступлення прав вимоги № 31-МЛ від 31.05.2019 року ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" є правонаступником ТзОВ «Мілоан».

Разом з тим, суд встановив наступне:

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" заборгованості за кредитним договором № 9921266 від 21.02.2019 року в розмірі 16986 грн. 00 коп., складовими якої зазначено: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6000 грн.; прострочена заборгованість за комісією 966 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за процентами 7020 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 3000 грн. (а.с.17).

Кредитний договір було укладено з ТзОВ «Мілоан», правонаступником усіх прав та обов"язків якого є ТзОВ ФК "Кредит-Капітал". Однак про зміну кредитора ОСОБА_1 не був повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом також перевірено, що новий кредитор ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" не направляв відповідачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 отримував.

Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а повідомлення направлено на адресу АДРЕСА_2 . Окрім того, не вказано в позові причини невручення листа.

Що стосується нарахування ОСОБА_1 штрафів та пені, суд констатує наступне:

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Штрафи та пені стягуються за період з 24.03.2019 року по 31.05.2019 року, при цьому позов поданий 02.04.2021 року з пропуском річного строку позовної давності.

Згідно з п.1.3 кредит надається строком на 30 днів з 21.02.2019 року, тобто до 23.03.2019 року, а тому нарахування відсотків після даної дати є неправомірним.

У постановах Великої Палати Верховного Суду України від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, нарахування відсотків після 23.03.2019 року не відповідає вимогам закону.

З огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що взадоволенні позовних вимог слід відмовити.

Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТзОВ ФК "Кредит-Капітал", підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України відсутні.

Разом з тим, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно наданих представником відповідача Грушки М.М. попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат від 15.07.2021 року, квитанції № 48/2021 від 06.07.2021 року, витрати відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу склали 3000 грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, із позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, пов`язані з наданням йому професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн. 00 коп., згідно квитанції № 48/2021 від 06.07.2021 року.

На підставі наведеного, ст.ст.516, 517 ЦК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 3000 грн. 00 коп. витрат, пов"язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 03.10.2022 року.