Справа № 617/1640/21
Номер провадження 2/948/304/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.,

за участю секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про захист прав споживача

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У жовтні 2021 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.06.2012р. вона уклала споживчий кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк» на суму 986, 40 грн, строком на 3 роки, з процентною ставкою 0, 01 % на рік з датою остаточного повернення 05.05.2015р., який виконала в повному обсязі. У квітні 2021 року від роботодавця дізналася про стягнення на користь відповідача-1 заборгованості в розмірі 13 391, 89 грн.

Вказує, що на сьогодні можливість вчинення виконавчого напису передбачена лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору при наявності безспірної заборгованості та дотримання строків звернення, а тому порушення цих норм є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» позивач зазначає, що незаконні дії відповідачів приносять їй душевні муки та страждання, її та її близьких такі дії вибивають з колії звичного способу життя. А тому, з огляду на незаконну змову відповідачів, не чесної підприємницької практики, були принижені її честь та гідність, вона постійно перебуває в стресовій ситуації, порушуються нормальні життєві зв`язки. До цього часу, відповідачі незаконні дії не припинили.

У зв`язку з наведеним позивач просить:

1)застосувати до вимог відповідача по споживчому кредиту строк позовної давності;

2)визнати застосування відповідачами нечесної підприємницької практики, незаконну змову з метою отримання незаконного прибутку і такими, що порушують права позивачки, як споживача фінансових послуг;

3)визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню;

4)стягнути з кожного з відповідачів моральну шкоду в розмірі по 13 391, 89 грн.

Відзив

В установлений судом строк відповідач направив відзив на позов. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що 04.06.2012р. між позивачкою та ПАТ «Альфа Банк» був укладений кредитний договір № 401192253, а 21.06.2016р. між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1 про відступлення права вимоги ряду позичальників. 26.12.2018р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста», а 16.01.2019р. між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладені Договори Факторингу та відступлення прав вимог, відповідно. На підставі вимог законодавства відповідачем були подані нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, водночас позивач не вказала жодної обставини, яка б свідчила про протилежне.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, то вона всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не підкріплена жодними доказами, які б свідчили про психологічний стрес, погіршення стану здоров`я та докази протиправних дій з боку відповідача. В той час, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а тому називати такі дії протиправною поведінкою є неприпустимим (а.с.89-95, 103).

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

За ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області суду від 11.10.2021р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, витребувано докази у нотаріуса (а.с.44-46).

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022р.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/0-22 від 08.03.2022р. змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, зокрема: Машівському районному суду Полтавської області визначена підсудність справ Вовчанського районного суду Харківської області.

Позиції учасників судового провадження

В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.127-130), позивач у позові виклала прохання розглядати справу без її участі (а.с.7).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що 20.01.2021р. приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. видав виконавчий напис № 1701 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь відповідача-1, якому відступлено право вимоги за Договором відступлення прав вимог від 16.01.2019р. ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», якому відступлено право вимоги за договором від 26.12.2018р. ТОВ «Кредитні ініціативи», якому за договорами від 01 та 21.06.2016р. відступлено право вимоги АТ «Альфа банк», за Кредитним договором № 401192253 від 04.06.2012р. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019р. по 11.01.2021р. в розмірі 13 391, 89 грн, що включає: заборгованість за сумою кредиту 280, 91 грн, заборгованість за комісією 485, 38 грн, заборгованість за відсотками 3 975, 60 грн, заборгованість за штрафами і пенями 8 000, 00 грн, плата за вчинення виконавчого напису становить - 650, 00 грн (а.с.16).

З Кредитного договору № 401192253 від 04.06.2012р. укладеного між ПАТ «Альфа банк» та ОСОБА_2 вбачається, що остання отримала кредит в розмірі 968, 40 грн, з процентною ставкою 0, 01% річних з датою остаточного погашення заборгованості 05.05.2015р. (а.с.12-14).

Як видно з виписки з особового рахунку позивачки № НОМЕР_1 складеної відповідачем-1, заборгованість позивачки станом на 11.01.2021р. становить: 12 741, 89 грн, що включає: заборгованість за сумою кредиту 280, 91 грн, заборгованість за процентами та комісією 12 460, 98 грн (а.с.15).

15.02.2021р., за заявою представника ТОВ «Кредит Капітал», відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1701 від 20.01.2021р. (а.с.17, 19-20), а 18.02.2021р. накладено арешт на доходи боржника (а.с.21-22).

Відповідач-1 направив позивачу відповідь на запит від 10.06.2021р. до якої додав Додаток 1-1 до договору відступлення прав вимоги від 16.01.2021р. між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» та сам договір, Договір Факторингу від 26.12.2018р. між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста», Договір Факторингу від 21.06.2021р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», з яких вбачається, що боржником рахується ОСОБА_2 (а.с.31).

Як видно з рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24.05.2017р., прізвище ОСОБА_2 змінено на дошлюбне ОСОБА_3 (а.с.87-88).

Мотиви суду

Щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5(далі Порядок).

Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 2 даної Постанови передбачено, що за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як видно зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріус при його вчиненні посилався на ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 були визнанi незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку.

За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу ІІ, якою не було передбачено вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально.

Отже, оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.01.2021р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису.

Щодо доводів позивача, що заборгованість не є безспірною, суд зазначає таке.

Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач доводів позивача не спростував, належних та допустимих доказів протилежного не надав, зокрема і документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис.

Водночас, як видно з кредитного договору заборгованість необхідно було погасити до 05.05.2015р., а оскільки виконавчий напис було вчинено у 2021 року, а відтак нотаріусу необхідно було перевірити дотримання строків звернення кредитора.

Отже, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що з огляду на те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено 20.01.2021р. на підставі пункту 2 Переліку, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, який втратив чинність 22 лютого 2017 року, тобто з цієї дати у нотаріуса були відсутні правові підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, останній не є безспірним, а відтак суд дійшов висновку, що виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС висловленій у Постанові від 16.05.2018 року, справа № 320/8269/15-ц.

Щодо вимог позивача про застосувати до вимог відповідача по споживчому кредиту строку позовної давності, суд зазначає таке.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи позивач не зверталася до суду з будь-яким позовом, спрямованим на припинення кредитних взаємовідносин.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2022 року у справі № 757/21099/18-ц (провадження № 61-15190св19) зазначено: «кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства».

Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 цього Кодексу передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, даючи оцінку доводам позивача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині застосування строків позовної давності у кредитному договорі слід відмовити, оскільки правом зробити таку у спорі наділений лише відповідач, тоді як у даній справі позов пред`явлено самою позивачкою, відповідач вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором до позивача не пред`являв, і сама позивач жодних вимог про припинення правовідношення не заявляла.

Стосовно вимог про застосування відповідачами не чесної підприємницької практики з метою отримання незаконного прибутку і такими, що порушують права позивачки, як споживача фінансових послуг, а також стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 14 ч.1 ст.1 цього Закону нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції;

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З огляду на викладене, оскільки відповідачі не здійснювали по відношенню до позивачки будь-якої незаконної підприємницької діяльності, вона не отримувала від них будь-якої продукції, тоді як відповідач-1 звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, як він вважав правомірно, відповідач-2 вчинив виконавчий напис, як він вважав відповідно до вимог законодавства, а відтак суд дійшов висновку, що права позивача на підставі вказаних вище норм законодавства порушені не були, вона скористалася правом на судовий захист та у тих правовідносинах, що склалися, її право було захищено, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відтак суд дійшов висновку, що позов в цій частині є безпідставним, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено, а позивач від сплати судового збору звільнена, належним відповідачем у цьому спорі, є саме товариство, яке звернулося з вимогою про його вчинення, в даному випадку відповідач-1, а відтак саме з нього на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Водночас, оскільки в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, а відтак судовий збір з відповідачів на користь держави стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 141, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про захист прав споживача задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений 20.01.2021р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 1701 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 13 391, 89 грн таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь держави судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, .

Відповідач-2: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Велика бердичівська, 35.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, місцезнаходження: м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф.14.

Суддя С.В. Кравець