Справа № 594/622/22
22 вересня 2022 року
Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Зушман Г.І.
з участю секретаря Шимків Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у домоволодінні АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона є власником цього домоволодіння. Відповідач по справі був її зятем, так як свого часу був одружений із її дочкою ОСОБА_4 , яка шлюб із відповідачем розірвала 27 грудня 2013 року. Відповідач ще до розірвання шлюбу безпричинно залишив сім`ю і виїхав. Факт реєстрації відповідача у належному їй домоволодінні створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила слухання справи проводити у її відсутності.
Відповідач у підготовче засідання не з`явився, викликався шляхом направлення судової повістки разом з копіями документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання та поміщенням оголошення на сайті суду. Відзиву на позовну заяву не подавав.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивачка не заперечувала.
Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №225294156 від 23 вересня 2020 року позивачка ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим житлом.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За даними заочного рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2013 року у справі №594/1823/13-ц, яке набрало законної сили 03 лютого 2014 року, встановлено, що шлюб, зареєстрований 01 лютого 2012 року між відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано.
ОСОБА_4 12 березня 2014 року вдруге зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище ОСОБА_7 на прізвище чоловіка ОСОБА_8 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ).
За даними довідок Борщівської міської ради від 08 липня 2022 року №300,301,копій облікової картки об`єкта погосподарського обліку в АДРЕСА_1 на 2011-2015 роки, та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08 липня 2022 року №21, у господарстві, що в АДРЕСА_1 значиться зареєстрованими: голова двору ОСОБА_1 ; донька ОСОБА_9 ; зять ОСОБА_6 та внуки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Колишній зять ОСОБА_12 зареєстрований та не проживає у господарстві з червня 2013 року.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву проти позову не подав.
У судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідача ОСОБА_13 за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, відповідач відсутній по місцю постійного проживання понад один рік без поважних причин, його реєстрація у домоволодінні позивачки створює їй певні незручності у користуванні своїм майном, а тому позов підлягає до задоволення і відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку домоволодінні АДРЕСА_1 , що належить позивачці ОСОБА_1 .
З відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 992,20 грн.
На підставі ст.41 Конституції України, ч.1 ст.317, ст.319, 321, 383, ч.1 ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, ч.4 ст.64, ч.ч.1,4 ст. 156 ЖК УРСР та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279,280 ЦПК України, суд
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у домоволодінні АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_12 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі в сумі 992,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачем може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Повне рішення складено 30 вересня 2022 року.