Справа № 444/587/21 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/4576/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.Б., з участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великомостівської міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування за заповітом права на продовження приватизації,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Великомостівської міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання в порядку спадкування за заповітом права на продовження приватизації.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем усього майна, усіх прав та обов`язків, що належали її матері ОСОБА_5 в силу заповіту від 29 грудня 2008 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 березня 2017 року, вона успадкувала Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Разом з тим, ще за життя ОСОБА_5 у відповідності до рішення Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області від 30 січня 2009 року №06 «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_5 », передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,16 га і для ведення селянського господарства площею 0,06 га.

Проте, її мати не оформила у встановленому законодавством України право власності на зазначені вище земельні ділянки, зокрема не виготовила у ліцензованої організації технічну документацію, не зареєструвала право власності.

У правовій позиції Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018 року у справі №623/633/17 зазначено про право спадкоємців на завершення процедури приватизації земельної ділянки розпочатої спадкодавцем.

Тому вона наділена правом на завершення приватизації земельних ділянок на території Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області (нині Великомостівська ОТГ).

З врахуванням зазначених обставин ОСОБА_1 просила:

визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 право на продовження приватизації шляхом розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Великомостівської міської об`єднаної територіальної громади земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,16 га і для ведення селянського господарства площею 0,06 га.

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що право на приватизацію земельної ділянки це особисте немайнове право, яким після подання заяви до органу виконавчої влади скористався за життя спадкодавець та на завершення процедури реалізації після його смерті має право спадкоємець.

Зазначає, що у разі коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації.

Вважає, що спадкоємець має право звернутись із позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом права на продовження приватизації, незалежно від того, чи звертався такий попередньо із заявою до органу місцевого самоврядування.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу Великомостівська міська рада Львівської області зазначила, що при умові оформлення правовстановлюючих документів на весь будинок позивачка матиме право лише на Ѕ частину житлового будинку, а відтак вона матиме право лише на частку земельної ділянки відповідно до її частки житлового будинку, а тому задоволення її позовних вимог порушить права інших співвласників житлового будинку зокрема брата позивачки ОСОБА_4 .

Крім того, рішенням 29 серсії 6 - го демократичного скликання Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області №04 від 05 травня 2015 року сесії, земельна ділянка площею 0,06 га тепер уже відноситься до території об`єктів придорожнього сервісу. Тому жодного права на вказану ділянку позивачка не має.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Жовківсього районного суду Львівської області від 16 листопада 2021 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, таких перешкод для позивачки не існує.

З таким висновком суду погодитись не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємницею усього майна, усіх прав та обов`язків, що належали її матері ОСОБА_5 в силу заповіту від 29 грудня 2016 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, Жовківською державною нотаріальною конторою 06 грудня 2016 року зареєстровано Спадкову справу після смерті ОСОБА_5 за №606/2016.

ОСОБА_1 15 березня 2017 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого остання успадкувала Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 (нині Великомостівська ОТГ).

Разом з тим, ще за життя ОСОБА_5 у відповідності до рішення Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області від 30 січня 2009 року №06 «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_5 », передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,16 га і для ведення селянського господарства площею 0,06 га.

Проте, мати позивачки не отримала у встановленому законом порядку право власності на зазначені вище земельні ділянки, зокрема не виготовила у ліцензованої організації технічну документацію на земельні ділянки та не зареєструвала право власності на такі ділянки.

Згідно ст.79 ЗК України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості).

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншим цивільно-правовим угодам; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до п.б ч.3 ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляються громадянами без надання дозволу на її розроблення.

Згідно із ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

З урахуванням викладеного, у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації.

Вказана правова позиція, знайшла відображення в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №128/1911/15-ц.

Таким чином, ОСОБА_1 обґрунтовано звернулася з позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом права на продовження приватизації після смерті своєї матері ОСОБА_5 , незалежно від того, чи зверталася вона попередньо із заявою до органу місцевого самоврядування.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємця мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

У правовій позиції Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018 року №623/633/17 зазначено про право спадкоємців на завершення процедури приватизації земельної ділянки, розпочатої спадкодавцем.

Право на приватизацію земельної ділянки - це особисте немайнове право, яким після подання заяви до органу виконавчої влади скористався за життя спадкодавець та на завершення процедури реалізації після його смерті має право спадкоємець.

З урахуванням наведеного, у разі коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 обґрунтовано звернулася із позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 права на продовження приватизації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,16 га і для ведення селянського господарства площею 0,06 га.

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до ч.2 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як наслідок, є неможливим для ОСОБА_1 оформити спадкові права на земельні ділянки шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, хоча остання належним чином прийняла її.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відсутність перешкод у позивачки для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 .

Доводи відповідача про порушення рішенням суду прав інших співвласників житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та передачу спірної ділянки площею 0,06 га до території об`єктів придорожнього сервісу села, згідно рішення 29 серсії 6- го демократичного скликання Боянецької сільської ради, Жовківського району, Львівської області №04 від 05 травня 2015 року, є необґрунтованими, адже чинним (не скасованим в судовому порядку) залишається рішення 14 сесії 5-го демократичного скликання Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області від 30 січня 2009 року №06 про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,06 га право на спадкування якої має ОСОБА_1 .

Крім того, як пояснила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , її брат ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_3 не мають заперечень проти приватизації нею зазначених земельних ділянок.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Жовківскього районного суду Львівської області від 16 листопада 2021 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 право на продовження приватизації шляхом розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Великомостівської міської об`єднаної територіальної громади земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,16 га і для ведення селянського господарства площею 0,06 га.

Стягнути з Великомостівської міської об`єднаної територіальної громади на користь ОСОБА_1 2270 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.