Справа № 203/4625/17
Провадження № 2/0203/9/2023
УХВАЛА

21 грудня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ноторової Є.О.,

за участі:

представника відповідача-1 та відповідача-2 ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву представника відповідача-1 та відповідача-2 про закриття провадження у справі та клопотання представника відповідача-1 та відповідача-2 про вжиття заходів забезпечення можливого відшкодування майбутніх судових витрат відповідачів в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Католікяна М.О. перебуває цивільна справа № 203/4625/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль, в якому позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Toyota, модель Venza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , коричневого кольору.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Католікян М.О.) від 04 лютого 2022 року заявлено самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль та передано матеріали справи № 203/4625/17 (провадження №2/0203/16/2022) до канцелярії Кіровського районного суду міста Дніпропетровська для здійснення повторного автоматичного розподілу між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 року, справу №203/4625/17, провадження №2/0203/16/2022, було розподілено головуючому судді Єдаменко С.В.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Єдаменко С.В.) від 15 березня 2022 року було задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Верби Андрія Петровича про відвід судді у цивільній справі №203/4625/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та передано матеріали справи №203/4625/17 (провадження №2/0203/16/2022) до канцелярії Кіровського районного суду міста Дніпропетровська для здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2022 року, справу №203/4625/17, провадження №2/0203/16/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 21.03.2022 року було прийнято до провадження цивільну справу №203/4625/17 та призначено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У чергове підготовче засідання, призначене на 21.12.2022 року, з`явився представник відповідача-1 та відповідача-2.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши думку представника відповідача-1 та відповідача-2 на підставі положень ст. ст. 128, 223 ЦПК України продовжив підготовче засідання за даною явкою за відсутності інших учасників справи.

До початку чергового підготовчого засідання представник відповідача-1 та відповідача-2 подав до суду засобами електронного зв`язку клопотання від 10.11.2022 року про закриття провадження у справі та про вжиття заходів забезпечення можливого відшкодування майбутніх судових витрат відповідачів, в яких просить суд, відповідно:

- закрити провадження у справі з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності;

- зобов`язати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , внести на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 35200,00 грн для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідачки ОСОБА_4 на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи;

- зобов`язати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , внести на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 29100,00 грн для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи.

В обґрунтування вимог клопотання про закриття провадження у справі представник відповідача-1 та відповідача-2 зазначив, що 14.12.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання права власності на транспортний засіб. При цьому на час звернення до суду з позовом, справа №203/4625/17, позивач ОСОБА_2 була обізнана про те, що в провадженні цього ж суду перебуває інша справа №203/4195/16-ц щодо транспортного засобу, в якій вона є відповідачем. На дату звернення до суду транспортний засіб перебував у ОСОБА_2 , вона ним користувалась і розпоряджалась на власний розсуд, тобто не існувало будь-яких обставин, які б вказували на порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_2 . На сьогодні транспортний засіб перебуває у ОСОБА_2 , а рішенням суду у справі №203/4195/16-ц визначено, хто є власником транспортного засобу. Оскільки судом було задоволено віндикаційну вимогу про витребування транспортного засобу, тобто задоволено позовні вимоги не вододіючого власника до незаконного володільця про витребування майна (ст. 387 ЦК України).

Як пояснив представник відповідача-1 та відповідача-2, 23.02.2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська вже було розглянуто справу №203/4195/16-ц і ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було задоволено, та суд вирішив витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 транспортний засіб марки Toyota Venza, 2013 року випуску, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 . При цьому 25.01.2022 року Дніпровським апеляційним судом було розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2021 року і прийнято постанову, якою апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Судові рішення набрали законної сили.

Тому відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами, у зв`язку з цим не залишилось, неврегульованих питань. Так, представник відповідача-1 та відповідача-2 у клопотанні посилається на положення ч. 1 ст. 255 ЦПК України та зазначає виокремлюючи, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, набрали законної сили рішення суду, або постановлені з приводу спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, представник відповідача-1 та відповідача-2 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі.

В обґрунтування вимог клопотання про вжиття заходів забезпечення можливого відшкодування майбутніх судових витрат відповідачів представник відповідача-1 та відповідача-2 зазначив, що на сьогодні транспортний засіб перебуває у ОСОБА_2 , а рішенням суду у справі №203/4195/16-ц визначено хто є власником транспортного засобу, оскільки судом було задоволено віндикаційну вимогу про витребування транспортного засобу, тобто задоволено позовні вимоги не володіючого власника до незаконного володільця про витребування майна (ст. 387 ЦК України). При цьому, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2021 року у справі №203/4195/16-ц суд витребував з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 транспортний засіб марки Toyota Venza, а також стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію судових витрат у сумі 6890,00 грн. З огляду на невиконання у добровільному порядку судового рішення, ОСОБА_4 звернулась до ДВС та пред`явила виконавчі листи до виконання.

Так, як зазначив представник відповідача-1 та відповідача-2, відповідач-1 та відповідач-2 понесли та очікують понести судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 28000,00 грн та 22000,00 грн, поштові витрати по 200,00 грн, судові витрати, пов`язані із явкою до суду в розмірі по 7000,00 грн. Водночас поведінка ОСОБА_2 свідчить, що вона буде ухилятися від виконання судового рішення, а пред`явлений нею позов має ознаки завідомо безпідставного, а процесуальна поведінка (неявка у 7 судових засідань у ініційованій нею ж справі, яка розглядається з 14.12.2017 року, тобто тривалий час) містить ознаки зловживання правом на позов. Тривале невиконання позивачем рішення суду про відшкодування незначної суми судових витрат в розмірі 6890,00 грн вказують на те, що майновий стан позивача та інші протиправні дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у разі відмови у позові по справі №203/4625/17.

З огляду на викладене, представник відповідача-1 та відповідача-2 звернувся до суду з клопотанням про вжиття судом заходів забезпечення можливого відшкодування майбутніх судових витрат відповідачів в порядку ст. 135 ЦПК України.

Під час судового засідання 21.12.2022 року представник відповідача-1 та відповідача-2 підтримав вимоги клопотань та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з клопотаннями пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище.

Суд, заслухавши пояснення та думку представника відповідача-1 та відповідача-2, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, доходить таких висновків.

З приводу клопотання представника відповідача-1 та відповідача-2 про закриття провадження у справі суд зазначає таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.02.2021 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, справа №203/4195/16-ц, позов ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ; АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_8 ; АДРЕСА_2 ), фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_9 ; АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_4 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_10 ; АДРЕСА_5 ), третя особа Регіональний сервісний центр МВС у Дніпропетровській області, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів було задоволено частково, та витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 транспортний засіб марки «Toyota Venza» (рік випуску 2013, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_11 ), стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію судових витрат у сумі 6890,00 гривень, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2022 року, справа №203/4195/16-ц, було залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2021 року без змін.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2021 року, справа №203/4195/16-ц, набрало законної сили, станом на 25.01.2022 року.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до положень ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до положень ст. 197 ЦПК України, підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи.

У підготовчому засіданні суд:

1) оголошує склад суду, а також прізвища, імена та по батькові секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів;

2) з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді;

3) у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви;

4) вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше;

5) може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи;

6) з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі;

7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше;

8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста;

9) за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову, про зустрічне забезпечення;

10) вирішує заяви та клопотання учасників справи;

11) направляє судові доручення;

12) встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення;

13) встановлює строк для подання пояснень третіми особами та відповіді учасників справи на такі пояснення;

14) встановлює строки та порядок врегулювання спору за участю судді за наявності згоди сторін на його проведення;

15) призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті;

16) встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання;

17) з`ясовує розмір заявлених сторонами судових витрат;

18) вирішує питання про колегіальний розгляд справи;

19) здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про, зокрема, закриття провадження у справі.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20, предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовані спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Також Верховний Суд зазначив, що закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише в судовому засіданні.

Крім того, підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі. Неприпустимим є розгляд тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, що обумовлено і властивістю судового рішення, що набрало законної сили. При цьому предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року, справа № 320/9224/17, від 20.06.2018 року, справа № 761/7978/15-ц, постанова Верховного Суду від 25.03.2020 року, справа № 310/1739/17).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз викладеного вище вказує, що спір, який виник між сторонами в цивільній справі №203/4625/17, що розглядається, не є тотожним спору, що розглядався в цивільній справі №203/4195/16-ц, на яку посилається представник відповідача-1 та відповідача-2.

Так, суд, вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі, бере до уваги те, що спір в цивільній справі №203/4625/17 виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль марки Toyota, модель Venza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , коричневого кольору, а в цивільній справі №203/4195/16-ц між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , третя особа Регіональний сервісний центр МВС у Дніпропетровській області, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів.

Тому сторони спорів, предмети позовів та підстави позовів у вказаних цивільних справах не є одночасно тотожними. Вказаним вище спростовуються доводи представника відповідача-1 та відповідача-2 про те, що судом вже було вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише в судовому засіданні, тому у суду відсутні підстави для вирішення питання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору під час підготовчого провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що клопотання представника відповідача-1 та відповідача-2 про закриття провадження у справі є безпідставним та задоволенню не підлягає.

З приводу клопотання представника відповідача-1 та відповідача-2 про вжиття заходів забезпечення можливого відшкодування майбутніх судових витрат відповідачів в цивільній справі, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 4 ст. 135 ЦПК України, суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Аналіз викладених вище норм чинного законодавства України, обставин справи, вказує на те, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача як гарантія права на доступ до правосуддя, яке і реалізувала позивач. Тому у суду відсутні правові підстави стверджувати про зловживання позивачем правом на позов, враховуючи перебування на розгляді у суді іншої судової справи з приводу спірного майна.

Крім того, на стадії підготовчого провадження у суду відсутні і правові підстави для визнання позову таким, що має ознаки завідомо безпідставного позову. Оскільки позивач звернулась до суду з позовом в цивільній справі, що розглядається, 14.12.2017 року, а судові рішення, на які посилається представник відповідача-1 та відповідача-2, були ухвалені судами 23.02.2021 року та 25.01.2022 року, відповідно. Вказані обставини унеможливлюють визнання позову безпідставним на стадії звернення позивача до суду з позовом.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ст. 135 ЦПК України та для вжиття заходів забезпечення судових витрат.

Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача-1 та відповідача-2 про вжиття заходів забезпечення можливого відшкодування майбутніх судових витрат відповідачів в цивільній справі.

Керуючись ст. ст. 13, 49, 135, 255, 256, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача-1 та відповідача-2 про закриття провадження у справі в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача-1 та відповідача-2 про вжиття заходів забезпечення можливого відшкодування майбутніх судових витрат відповідачів в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 28.12.2022 року.

Суддя Ф.М. Ханієва