ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/366/22
Позовне провадження Провадження № 2/170/114/22
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2022 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Матвійчука С.П.,

за участю секретаря судових засідань - Копитко І.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за допомогою мобільного додатку "ДІЯ" ОСОБА_1 дізнався, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі заяви директора ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" з додатками до виконавчого напису № 11972 від 07.02.2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотарільного округу Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 34849 грн. Місцем виконання постанови є місце проживання, реєстрації позивача. ОСОБА_1 вказує, що жодних фінансових зобов`язань перед відповідачем не має, жодних правочинів між ним та відповідачем не було укладено.

При вчиненні спірного виконавчого напису нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включено кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватися до стягнення коштів за кредитним договором.

Тому представник позивача просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотарільного округу Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 34849 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11972, згідно якого запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , який є боржником за кредитним договором № AG6583074 від 14 жовтня 2019 року, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ІТС) компанії L05414301, укладеним з ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро", ідентифікаційний код юридичної особи: 41350844, місцезнаходження: вул. Сурікова, буд. 3а, м. Київ, 03035, Рахунок у форматі IBAN: UA5000518, МФО: 300528. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.03.2020 року по 23.12.2021 року. Сума заборгованості становить 34849 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 21000 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 13849 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 34849 коп. Дата набрання виконавчим написом законної сили 07 лютого 2022 року.

22 липня 2022 року представник ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" Чмут Л.Б. звернулася до приватного виконавця виконавчого округу у Волинській області Пироги С.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

22 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу у Волинській області Пирогою С.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 69481778).

Судом встановлено, що виконавчий напис здійснювався нотаріусом на підставі ст.ст. 87-91Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадится у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п. 1 та п. 2, що стосуються переліку документів, необхідних для одержання виконавчого напису по кредитних договорах.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у цій справі вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду було залишено без змін.

Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису керувався п. 2 Переліку документів № 1172, який втратив чинність, тобто до вчинення виконавчого напису 15 червня 2021 року.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

За змістом ч. 2 цієї статті, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від заявника оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також сума процентів, зазначена у написі, є безспірними.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а віддак позовні вимоги є обгрунтовані, тому позов слід задовольнити.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві адвокат Слєпченко С.А. зазначив, що витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 в даній праві становлять 3000 грн.

Разом з тим на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат, адвокат Слєпченко С.А. не надав суду будь-яких документів на підтвердження складу, розміру, порядку оплати наданої правової допомоги, як і тих, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у даній справі, оформлених у встановленому порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином, за встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що вказані адвокатом витрати на правничу допомогу є необгрунтованими, тому у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі ст.ст. 1, 34, 39, 87-91Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 81, 137, 141, 258, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 11972, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" заборгованості за кредитним договором на загальну суму 34849 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ С.П. Матвійчук

Згідно з оригіналом

Суддя Шацького районного суду Волинської області С.П. Матвійчук