Провадження № 22-ц/811/1772/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2022 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

03 грудня 2021 ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2016р. по 30.04.2021р. в сумі 6 419,65 грн., інфляційних втрат в сумі 1 150,86 грн. та 3 % річних в сумі 509,21 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії. В даному випадку постачає таку споживачам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_1 . Зазначає, що з 01.07.2014р. між сторонами вважається укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Цього ж дня, для здійснення оплати за надані послуги, ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито відповідачу особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування. Квартира АДРЕСА_2 відключена від централізованого опалення, однак в будинку здійснюється опалення місць загального користування, якими в тому числі користується відповідач, а відтак зобов`язаний оплачувати вказану послугу.

Між тим, у зв`язку із неналежним проведенням оплати за період з 01.01.2016 по 30.04.2021р., у відповідачів утворилась заборгованість з оплати послуг централізованого опалення місць загального користування в розмірі 6 419,65 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Крім того, вважає, що відповідачі зобов`язані сплатити позивачу 3% від простроченої суми, тобто 509,21 грн., та інфляційні втрати в розмірі 1150,86 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2022 року у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016р. по 30.04.2021р. в сумі 6 419,65 грн., інфляційних витрат в сумі 1 150,86 грн. та 3 % річних в сумі 509,21 грн. відмовлено.

Рішення суду 15 липня 2022 року оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду є таки, що не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що відсутність батарей на сходових клітках чи перекрита подача тепла на сходову клітку не звільняє відповідачів від сплати за опалення місць загального користування в будинку. Інформація щодо відсутності в місцях загально користування опалювальних приладів зазначена в актах складених балансоутримувачем будинку ЛКП «Збоїща-408», не є належним доказом в підтвердження зазначених відомостей, оскільки згадані акти не підписані представника ЛМКП «Львівтеплоенерго». Звертає увагу, що нарахування вартості послуг відповідачам було здійснено на основі Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення від 31.10.2006 №359.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2022 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Також скаржник просить судові витрати стягнути з відповідачів.

21 листопада 2022 року від відповідачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін у зв`язку з безпідставністю доводів апеляційної скарги та не доведеністю факту надання послуги за яку позивач просить стягнути плату та інше.

01 грудня 2022 року від позивача надійшло заперечення на відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що відповідачі помилково ототожнюють послугу із опалення місць загального користування із опалення виключно сходової клітки, оскільки за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку (сходові клітки, вестибюлі, шахти, машини ліфтів, підвали, колясочні, тощо) створюють сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення та інших комунікацій. Також звертає увагу, що демонтаж теплового обладнання на сходових клітках будинку було здійснено без узгодження із теплопостачальною організацією.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 08 грудня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 26 грудня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих причин, що позивачем не доведено факту надання послуг з опалення місця загального користування в будинку АДРЕСА_1 , а також, що згадані місця є утепленими. Суд прийшов до висновку, що представлений позивачем розрахунок заборгованості не є доказом в підтвердження існуючої заборгованості відповідачами перед позивачем.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Як на підставу своїх вимог, позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» покликається на те, що з 01.07.2014 року надає послуги з теплопостачання по АДРЕСА_1 , споживачам ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_3 та зареєстрованому мешканцю ОСОБА_2 . Їм присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Позивач визнає той факт, що з 2006 року квартира АДРЕСА_2 відключена від центрального опалення, яке наявне в даному панельному будинку, однак в будинку здійснюється опалення місць загального користування, якими в тому числі користуються відповідачі, а відтак зобов`язані оплачувати вказану послугу.

Згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 01.01.2016 по 30.04.2021р., у відповідачів наявна заборгованість з оплати послуг централізованого опалення місць загального користування в розмірі 6 419,65 грн.

Як зазначає позивач, 3 01.07.2014р. між сторонами вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Як вбачається зі заяви-скарги (а.с. 28), 20.02.2016 року мешканці будинку АДРЕСА_1 направляли директору ЛМКП «Львівтеплоенерго» претензію про те, що в лютому 2016 року, мешканці даного будинку отримали квитанції до оплати послуг від ЛМКП «Львівтеплоенерго» за січень 2016 р. за послуги теплопостачання з включеною додатковою послугою «Опалення місць загального користування», яка фактично надана не була.

У вказаній заяві зазначено, що проектом будинку по АДРЕСА_1 не передбачено встановлення опалювальних приладів у місцях загального користування, у вестибюлі будинку є дві батареї, які від`єднані від загальної теплової мережі будинку і частково демонтовані.

Також судом встановлено, що в будинку по АДРЕСА_1 є приблизно 40 квартир, і встановлений загальнобудинковий тепловий лічильник. При цьому, в 4 квартирах будинку встановлено індивідуальне опалення, 15 квартир обладнанні індивідуальними тепловими лічильниками. Незважаючи на це, усім мешканцям будинку нараховують умовно-постійну складову тарифу, в сумі: 2-х кв. - 63,55 грн; 3-х. кв. - 86,99 грн. Таке нарахування відбувається протягом усього року, а не лише в опалюваний сезон. Окрім цього, оплата за місця загального користування нарахована за тарифом 4,90 грн/м2 , в той час як оплата за умовно-постійну складову тарифу - 1,32 грн/м2. Таким чином, сума в 4,90 грн/м2 за місця загального користування, прив`язана до площі квартир мешканців, яку фактично оплачується за умовнно-змінною складовою тарифу (поквартирне опалення).

Крім того, згідно листа №8/10-507-16 від 07.04.2016 року директора Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, у відповідь на звернення мешканців будинку повідомлено, що відповідно до вимог «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі не здійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Посилаючись на вказану інформацію, мешканцями будинку АДРЕСА_1 , направлено директору ЛМКП «Львівтеплоенерго» заяву від 28.04.2016 року із вимогою скасувати оплату за послуги опалення місць загального користування та здійснити перерахунок, оскільки місця загального користування в будинку не опалюються та не є утепленими.

Вказане звернення, згідно листа ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 18.05.2016р. передано на розгляд у відділ обліку та збуту теплової енергії. Так, листом №2508/К-328 від 27.10.2016 року ЛКП «Збоїща-408» повідомило мешканців будинку АДРЕСА_1 , що в такому сходова клітка не опалюється.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги та долучених до неї доказів, позивач пов`язує виникнення у відповідачів заборгованість за об`єм теплового навантаження об`єкта теплопостачання (в тому числі сходової клітки) площа якої становить 341,1 квадратний метр.

Згідно опитувального листа споживача теплової енергії житлового будинку на АДРЕСА_1 , долучено позивачем, опалювальна площа будинку становить 2271,20 метрів квадратних, в тому числі, сходова клітка 341,1 м.кв.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» не доведено належними і допустимими доказами факту надання відповідачам послуги з централізованого опалення місць загального користування (опалення сходової клітки).

Судом встановлено, що послуги з централізованого опалення місць загального користування (опалення сходової клітки) позивачем мешканцям будинку АДРЕСА_1 не надаються у зв`язку з відсутністю опалювальних приладів на сходових клітках.

Окрім цього, скаржником за недоведеності факту надання послуг з централізованого опалення місць загального користування (опалення сходової клітки)не представлено доказу в підтвердження укладення між сторонами договору про надання послуг з центрального опалення, як і доказів, що договір приєднання, який долучений до позовної заяви, надсилався ЛМКП «Львівтеплоенерго» на адресу відповідачів.

Покликання скаржника в апеляційній скарзі на те, що послуги, які відповідачам надаються і за які останні не оплачують, полягають у втратах теплової енергії за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку (сходові клітки, вестибюлі, шахти, машини ліфтів, сміттєві камери, підвали, колясочні, тощо), не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не є доведеними, а сам факт наявності заборгованості згідно доводів позовної заяви, скаржник пов`язує з наданням послуги з централізованого опалення місць загального користування (опалення сходової клітки).

З врахуванням встановлених обставин справи, скаржником не доведено факт надання відповідачам послуг, за які позивач просить стягнути з останніх заборгованість в розмірі 6419,65 грн.

При безпідставності вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, безпідставними є і вимоги про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке не виникло.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2022 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»- залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк