Дата документу 12.09.2022
Справа № 334/376/22
Провадження № 2/334/1571/22
12 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Філіпової І. М.,
за участю секретаря Трегуб Т. В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 від близькості з відповідачем у позивачки народився син ОСОБА_4 . Дитина з народження постійно проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2018 року було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 118 108,41грн станом на 30.11.2021 року.
Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає жодної участі у вихованні, розвитку, лікуванні дитини, навіть не бажає спілкуватися з сином.
Відповідач не працює, зловживає алкогольними напоями, веде асоціальний спосіб життя, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, відбував покарання у місцях позбавлення волі. Місце проживання чи перебування відповідача їй не відоме, він постійно переховується через систематичне зайняття протиправною діяльністю та велику кількість боргів.
Таким чином, відповідач тривалий час не виявляє батьківської турботи та не піклуються про фізичний та духовний стан син. При цьому позивач не створювала жодних перешкод батьку у спілкуванні з дитиною.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Пояснив, що батько не приймав участі у вихованні та триманні сина, фактично з народження дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зловживає алкоголем.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву від 12.09.2022 року про розгляд справи без участі представника третьої особи.
Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , матір`ю дитини зазначено ОСОБА_2 , батьком дитини - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 .
Згідно копії довідок №113-20091810, №113-20178244 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_2 .. ОСОБА_4 зареєстровані за адерсою: АДРЕСА_1 .
Згідно копії судового наказу Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/5019/18 від 19.07.2018 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2018 року і досягнення дитиною повноліття.
Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, державного виконавця Дідичук Я. В. Дніпровського відділу державної виконавчої служби станом на 30.11.2021 року розмір заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів складає 118 108,41 грн.
Відповідно до довідки Дніпрвського УСЗН №5559 від 01.12.2021 року ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує допомогу на дитину, коли мати (батько) ухиляється від сплати аліментів.
Згідно довідки ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу №267 «Горобинонька»№13/16-07 від 03.02.2021 року зі слів вихователя, батько ОСОБА_4 не приходив до дошкільного закладу, не збирав дитину додому, не брав участь у батьківських зборах, не спілкувався з вихователями. Вихованням дитини замається виключно мати.
Відповідно до характеристики на учня 1-А класу Запорізької гімназії №104 ОСОБА_4 , вихованням дитини займаються мати та бабуся, батько ОСОБА_3 до гімназії жодного разу не приходив і навчання сина не цікавився.
Згідно виписки з амбулаторної карти дитини, ОСОБА_4 КНП «Центр первинно медико - санітарної допомоги №8,9» від 22.12.2021 року, на огляди до поліклініки та при виклику лікаря додому були тільки мати дитини, батько до лікаря не звертався.
Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 04.08.2022 року орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району вважає можливим позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки, а також працює помічником вихователя у ДНЗ «Горобиночка», який відвідував ОСОБА_4 . Батька дитини вона не бачила, у дитячому садочку ОСОБА_4 про родину розповідав тільки про маму та бабусю, казав, що батька немає.
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що є бабусею позивача. Пояснила, що онука проживала разом з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, він навіть забирав її з пологового будинку, деякий час вони проживали разом, а потім відповідач зник. Останнього разу з`являвся коли правнуку було приблизно три роки, після цього зник остаточно. Відповідач ніколи коштів на утримання сина не надавав, та взагалі дитиною не цікавився, навіть коли вони проживали разом.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.
П. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
П. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України).
Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1).
Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав з підстав ухилення одного із батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, коли кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У судовому засіданні представник позивач повідомив, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, зловживає спиртними напоями, ніякої цікавості щодо розвитку дитини, її навчання та виховання не виявляє, матеріально дитину не утримує та має заборгованість зі сплати аліментів.
На думку суду відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання дитини, покинув сина на виховання матері, не виявляє до нього батьківської турботи та не має наміру змінювати свою поведінку на краще, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.
Згідно висновку органу опіки та піклування позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його сина ОСОБА_4 є доцільним.
Враховуючи постійний характер винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, небажання щось змінити у відносинах із дитиною, наявність інформації про зловживання спиртними напоями відповідачем, виходячи з інтересів дитини, з метою забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 81, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 993 грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Проголошення повного тексту рішення 21.09.2022 року о 09 год. 00 хв.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, , адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Бородінська, буд. 1а.

Суддя: Філіпова І. М.