КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 299/3601/20-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/9385/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Литвинової І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, відновлення залишку коштів по картковому рахунку, зупинення нарахування відсотків та штрафних санкцій,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовом до АТ КБ «Приватбанк», у якому просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій відносно неї по картковому рахунку НОМЕР_1 (договір SAMD7695 від 27.02.2017) на загальну суму 15 700 грн, та зобов`язати банк відновити залишок коштів по цьому рахунку, який був станом на 01.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 14.08.2020 їй стало відомо, що невідомі особи заволоділи кредитними коштами з її карткового рахунку на загальну суму 15 700 грн і розпорядилися ними на власний розсуд, оплативши розваги з 01.08.2020 по 12.08.2020. Стороннім особам вона не надавала свою кредитну картку та пароль до неї, нікому не називала будь-які дані, що стосуються відкритого кредитного рахунку та кредитної картки.

18.08.2020 звернулась до Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення - шахрайських дій з боку невідомих осіб, про заволодіння кредитними коштами з її рахунку.

21.08.2020 на офіційну поштову адресу відповідача направила заяву про отримання документів, які стали підставою для відкриття рахунку № НОМЕР_2 та для списання викрадених коштів, проведення внутрішнього розслідування. Відповідь на свою заяву станом на час звернення з позовною заявою до суду не отримала.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.10.2020 передано справу на розгляд до Печерського районного суду м. Києва

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не звернув уваги, що вона надала докази звернення до відповідача із заявами про отримання копії документів, які стали підставою для відкриття рахунку та про списання викрадених коштів, проведення внутрішнього розслідування. Суд також не врахував, що вона є інвалідом дитинства по зору, пенсіонерка, практично нічого не бачить, комп`ютерними програмами користуватись не вміє. Будь - яких смс - повідомлень щодо списання з карткового рахунку коштів, вона на мобільний телефон не отримувала, коди підтвердження операції з коштами на мобільний телефон їй не надходили. Кошти були списані з рахунку без її належного повідомлення та попередження. Крім того, відповідачем не доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного користування ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд першої інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду України, які викладені в постанові від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 766/19614/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 , за яким закріплена банківська картка № НОМЕР_1 , і додатковий рахунок за договором № SAMD7695.

За період з 01.08.2020 по 12.08.2020 з карткового рахунку № НОМЕР_1 здійснено оплату розваг на загальну суму 15 700 грн

17.08.2020 ОСОБА_1 подала заяву до Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення - шахрайства відносно неї, а саме про те, що з її банківської картки № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» здійснювалося неодноразове несанкціоноване списання коштів за інтернет-ігри.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів про те, що транзакціїї грошових коштів з її рахунку здійснені не нею. Заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, як і витяг з ЄРДР, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такі обставини можуть бути встановлені вироком суду, який у кримінальному провадженні не ухвалено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 за період з 15.05.2020 по 12.08.2020 вбачається, що у період з 01.08.2020 по 12.08.2020 проведено оплату «Розваги xBill*Money 3DS KYIV».

Позивач стверджує, що вказані операції проведені без її відома невідомими особами, у зв`язку з чим вона звернулася із заявю до Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення - шахрайства відносно неї, а саме здійснення неодноразового несанкціонованого списання коштів за інтернет-ігри.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що саме по собі повідомлення до правоохоронних органів не є доказом, яким би підтверджувалися обставини, викладені у позові.

Заявляючи вимогу про зобов`язання банку відновити залишок коштів на рахунку, який був станом на 01.08.2020, позивачка фактично вказує на те, що неправомірне зняття коштів, пов`язане з діями банку.

Разом з тим, таких обставин у справі не встановлено. Узаяві про вчинення злочину та у заяві до банку про отримання копій документів та проведення внутрішнього розслідування ОСОБА_1 також не вказує, що списання коштів з її рахунку відбулося через неправомірні дії банку чи через помилку у переказі коштів.

Позивачка не зверталася до банку із заявою про блокування рахунку тощо.

Крім того, позивачка повідомила банк про те, що невідомі особи, невідомим для неї шляхом заволоділи її кредитними коштами лише 15.09.2020, тобто більше ніж через місяць після того, як їй стало відомо про ці обставини.

У заявах від 15.09.2020 позивачка просила банк надіслати їй договори, анкети - заяви, які послужили підставою для відкриття рахунку, з якого незаконним шляхом зникли кошти та просила провести внутрішнє розслідування.

З виписки по рахунку вбачається, що усі операції по картці позивачки відбувалися відповідно до угоди від 27.02.2007. З цієї виписки також вбачається, що позивачка мала кредитну картку та користувалася кредитом до 01.08.2020. Так 01.06.2020, 01.07.2020 відбувалося списання відсотків за використання кредитного ліміту, і позивачка не оспорює правомірність такого списання. Позивачка також не оспорює укладення з відповідачем договору від 27.02.2007 чи його умов.

За вказаних обставин сама по собі відсутність відповіді банку на заяви позивачки від 15.09.2020 не є підставою для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не застосував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.08.2020 у справі № 766/19614/18 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у даній справі та у справі № 766/19614/18 встановлено різні обставини. Так, у справі № 766/19614/18 у позивача було викрадено телефон та портмоне, у якому знаходились картки банку та відразу після викрадення він звернувся до відділення банку з вимогою блокування викрадених карток. У даній справі позивачка не просила банк заблокувати рахунок та повідомила про те, що кошти з її кредитної картки використані невідомими особами лише через місяць після того, як їй стали відомі ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами, серед іншого, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

25.06.2021 ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Оскільки у даній справі ціна позову не перевищує ста розмів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та позивачка сама звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності суд першої інстанції не мав будь - яких перешкод розглянути справу у порядку спрощеного провадження.

Перелік справ, розгляд яких заборонено у спрощеному провадженні, викладено у ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Дана справа до цього переліку не відноситься, а тому доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є безпідставними.

За вказаних обставин рішення суду не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 07.11.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук