Справа № 282/397/22
Провадження № 2/282/147/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

при секретарі судового засідання - Поварчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 50076,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого, 20000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу; на користь ОСОБА_2 - НОМЕР_1 , 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу внаслідок смерті батька та 30000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу; на користь ОСОБА_3 - НОМЕР_1 , 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу внаслідок смерті батька та 30000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача зазначає, що 30.09.2019 близько 20 години водій ОСОБА_4 , керувала технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по 17 км +250 м. автодороги «Любар-Хмільник» в с.Велика Волиця Любарського району Житомирської області, проявила неуважність до дорожньої обстановки та виїхала на смугу зустрічного руху, де передньою правою частиною скоїла наїзд на гужову повозку, якою у зустрічному напрямку керував ОСОБА_5 .

Внаслідок вказаної ДТП потерпілий ОСОБА_5 отримав травми, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала 11.10.2019 об 11 годині 30 хвилин у реанімаційному відділенні Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради.

За фактом ДТП слідче управління в Житомирській області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257.

Станом на сьогодні у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт на водія автомобіля марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 та передано його на розгляд Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області, який зареєстрував вказане кримінальне провадження за номером 282/639/20 та передав на розгляд судді Яковлєв О.С.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО6406112, що підтверджується витягом з Централізованої бази МТСБУ.

04.06.2020 представник позивачів надіслав на юридичну адресу страховика повідомлення про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог містились: 25038, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди належної синові загиблого ОСОБА_2 ; 25038, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди належної синові загиблого ОСОБА_3 ; 50076,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання загиблого, понесених ОСОБА_1 .

07.07.2020 страховик повідомив представника позивачів про те, що заяву з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про призупинення розгляду заяви до дати, страховику стане відомо про набрання рішення у кримінальній справі законної сили.

Оскільки, відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі у встановлені законом строки, що стало підставою для звернення позивачів в суд за захистом своїх прав на страхове відшкодування.

Ухвалою суду від 17 травня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Представник відповідача надіслав до суду Відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів в повному обсязі. У поданому відзиві зазначено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , на момент ДТП дійсно була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом № АО 6406112. Проте, особи, які мають право на отримання відшкодування, зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме, надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Представником відповідача зазначено, що позивачі не надали страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, також не надали документального підтвердження того, що по справі спірного ДТП завершене провадження та прийняте рішення набрало законної сили, а отже звернення позивачів до суду є передчасним.

Також представник відповідача вказує на те, що відповідно до заяви про страхове відшкодування та товарного чеку№203 від 12.10.2019, розмір витрат на поховання складав 6855,00 грн., а тому вимога позивача ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь витрат на поховання в розмірі 50076, 00 грн. є необґрунтованими та безпідставними.

Разом з Відзивом представником відповідача надіслано до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

20.06.2022 ухвалою суду клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній справі задоволено та зупинено провадження по справі.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 18.08.2022 скасовано ухвалу Любарського районного суду Житомирської області про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року витребувано у ПАТ "СГ "ТАС" оригінали фіскальних документів на підтвердження понесених витрат на поховання потерпілого ОСОБА_5 .

Позивачі в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявне клопотання щодо розгляду справи за відсутності позивачів та їх представника.

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2022 року забезпечено можливість представнику позивача Лабику Р.Р. взяти участь у засіданні 11.11.2022 о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EASYCON", але судове засідання переривалося з технічних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Враховуючи положення ч.5 ст.212 ЦПК України та те, що судом здійснено усі необхідні дії щодо участі представника позивачів в судовому засіданні в режимі відеоконференції, представник позивача вийшов на зв`язок з Любарським районним судом Житомирської області, однак з технічних причин зв`язок було обірвано, суд дійшов висновку про можливість подальшого розгляду справи за відсутності представника позивачів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 30.09.2019 №074002 вбачається, що 30.09.2019 близько 20 години водій ОСОБА_4 керувала технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по 17 км +250 м. автодороги «Любар-Хмільник» в с.Велика Волиця Любарського району Житомирської області, водій ОСОБА_4 проявила неуважність до дорожньої обстановки та виїхала на смугу зустрічного руху, де передньою правою частиною скоїла наїзд на гужову повозку, якою у зустрічному напрямку керував ОСОБА_5 .

Внаслідок вказаної ДТП потерпілий ОСОБА_5 отримав травми, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала 11.10.2019 об 11 годині 30 хвилин у реанімаційному відділенні Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради.

За фактом ДТП слідче управління в Житомирській області внесло відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 за ч.2 ст.286 КК України. Матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді у Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області, справа 282/639/20.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом №АО/6406112, страховик є діючим членом МТСБУ.

04.06.2020 представник позивачів надіслав на юридичну адресу страховика повідомлення про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог містились: 25038, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди належної синові загиблого ОСОБА_2 ; 25038, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди належної синові загиблого ОСОБА_3 ; 50076,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання загиблого, понесених ОСОБА_1 .

07.07.2020 страховик повідомив представника позивачів про те, що заяву з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про призупинення розгляду заяви до дати, страховику стане відомо про набрання рішення у кримінальній справі законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст.ст 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Статтею 1 Закону № 1961-IV передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, згідно зі ст.6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV).

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц (провадження № 61-1141св18).

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої ч.2 ст.1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст.1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі №742/637/19 (провадження № 61-320св20).

У даній справі не встановлено, що ДТП сталася внаслідок умислу потерпілого ОСОБА_5 або непереборної сили.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, в п.35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Положеннями п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Отже, п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21).

З огляду на викладене, відкидає доводи ПАТ «СГ «ТАС» про те, що з огляду на спеціальні норми п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV необхідно встановити, чи є смерть потерпілого прямим наслідком спірної ДТП, що має бути доведено належними та допустимими доказами, якими має бути вирок суду за результатами розгляду кримінального провадження №0000257 стосовно ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, а стягнення страхового відшкодування до набрання законної сили таким вироком, є передчасним та незаконним.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону України № 1961-IV).

Як вбачається із довідки №309 від 27.05.2020, станом на момент ДТП, до складу сім`ї загиблого ОСОБА_5 входили: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_5 . Інших осіб, які мають право на отримання відшкодування моральної шкоди в рівних частинах з позивачем матеріалами справи не встановлено.

На день настання страхового випадку, ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 2019 року - 4173,00 грн.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50076,00 грн. (12 *4173,00=50076,00), а тому розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить синам покійного становить 25038, 00 грн., шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на двох осіб (50076,00/2=25038 грн.).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають до задоволення у повній мірі.

Щодо відшкодування витрат на поховання, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 27.1 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.4 Закону №1961-IV встановлено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 понесла витрати на поховання потерпілого у розмірі 6855,00 грн., що підтверджується товарним чеком №203 від 12.10.2019.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування документально підтверджених понесених нею витрати на поховання у розмірі 6855,00 грн., а тому позов в даній частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, суд зазначає наступне.

Позивачі при поданні позову до суду були звільнені від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 2122 (дві тисячі сто двадцять дві) гривень 56 ( п`ятдесят шість) копійок судового збору (992,40 грн., які підлягали сплаті при подачі позову ОСОБА_2 , + 992,40 грн., які підлягали сплаті при подачі позову ОСОБА_3 , + 137,76 грн., пропорційно задоволеним вимогам ОСОБА_1 ).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зважаючи на клопотання представника позивача, щодо продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пеов`язаних із наданням правничої допомоги, при ухваленні рішення не вирішує питання стягнення даних судових витрат.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 6855 (шість тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок страхового відшкодування витрат на поховання ОСОБА_5 .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь користь ОСОБА_3 25038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) гривень 00 копійок страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок смерті батька.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь користь ОСОБА_2 25038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) гривень 00 копійок страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок смерті батька.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" в дохід Держави 2122 (дві тисячі сто двадцять дві) гривень 56 ( п`ятдесят шість) копійок судового збору, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: казначейство України; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивач 1: ОСОБА_1 : місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Позивач 3: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ПАТ "СГ "ТАС", місце знаходження: 03062, Проспект Перемоги, 65, м.Київ, .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2022 року.

Головуючий суддя В.М. Носач