Справа № 567/1249/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Пономаренко Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

АТ "Кредобанк" звернулося до Острозького районного суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35953,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.08.2019 між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СL-212155, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 25000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 75% річних.

Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору банк має право вимагати від позичальника повернути усю суму заборгованості за кредитним договором у разі порушення істотних умов кредитного договору, прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць, невиконання позичальником зобов`язань передбачених кредитними договором.

Вказує, що банк зобов`язання виконав у повному обсязі та надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості, розмір якої станом на 16.09.2022 року становить 35953,83 грн., яка складається з : 20176,43 грн. - заборгованість за кредитом, 15777,40 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам.

Зазначає, що у зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань 12.01.2022 банк направляв ОСОБА_1 досудову вимогу щодо дострокового повернення заборгованості за кредитним договором, та відповідачем не було здійснено будь-яких дій, спрямованих на її погашення.

За наведених обставин, зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35953,83 грн., а також понесені ним судові витрати у розмірі 2481 грн.

Ухвалою від 17.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідно до положень ч.2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строки для подання відповідних заяв по суті справи.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, згідно з якою у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, а також шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на сайті Судової влади.

Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Водночас, від відповідача на адресу суду не надходило жодних документів, тому суд вважає, що відповідач своїм правом на подання відзиву та доказів по справі не скористався.

Отже, відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористалася правом надання відзиву із запереченнями проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов АТ "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 08.08.2019 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву на отримання готівкового кредиту.

Також 08.08.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СL-212155, відповідно до якого банк відкрив ОСОБА_1 кредитну лінію з відкриттям поточного рахунку для видачі кредиту в безготівковому порядку у розмірі 25000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 75 % річних, зі строком повернення кредиту до 07.08.2024, з цільовим призначенням кредиту поточні потреби позичальника (п.п.1.1, 2.1, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7 кредитного договору), та ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повертати отриманий кредит та відсотки за користування кредитом не пізніше кожного останнього числа відповідного місяця, по 1628 грн. (мінімальний обов`язковий місячний платіж), що підтверджується п.6.1 кредитного договору та Паспортом споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 .

З паспорту споживчого кредиту вбачається, що метою отримання кредиту є поточні потреби позичальника. (а.с.7-13).

На виконання укладеного договору позивач відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок та кредитну лінію, встановивши максимальний кредитний ліміт у розмірі 25000 грн. (а.с.18)

Дія кредитного договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 підтверджується фактом користування останнім кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку за період з 08.08.2019 по 16.09.2022. (а.с.19-47).

12.01.2022 банк направляв ОСОБА_1 досудову вимогу щодо дострокового повернення заборгованості за кредитним договором. (а.с.48-51)

Згідно розрахунку заборгованості борг зі сплати кредиту (тіло кредиту) становить 20176,43 грн., та відсотків за користування кредитом - 15777,40 грн., які на даний час не сплачені. (а.с.52-54)

З зазначених матеріалів вбачається, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві, а відповідач умови договору не виконує належним чином.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачем кредиту у АТ "Кредобанк".

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України ).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Водночас, при вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідачем було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення частини позики, що залишилася в розмірі 20176,43 грн. (за тілом кредиту).

Окрім того, відповідно до ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Умовами договору передбачено, що ОСОБА_1 надається кредит зі сплатою відсотків за його користування з розрахунку 75 % річних.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на те, що ОСОБА_1 згідно укладеного з АТ «Кредобанк» договору взяв на себе зобов`язання погашати кредит та відсотки за користування кредитом щомісячно у розмірі мінімального обов`язкового місячного платежу у визначений договором строк, та вказаний обов`язок ним був порушений, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості за договором, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення позики, що залишилася в розмірі та сплати прострочених відсотків за користування кредитом.

Одночасно при вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач ОСОБА_1 здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, однак здійснювані ним платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі.

При винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно з розрахунком заборгованості, який долучений до позовної заяви. Відповідність розрахунку не була спростована відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при винесені рішення суд керується розрахунком позивача.

Крім того, долучений до позову розрахунок також вказує, що відповідач користувався грошовими коштами, здійснював погашення заборгованості, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем іншими належними доказами.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту в розмірі 20176,43 грн. та 15777,40 грн. заборгованості за відсотками, а тому позовні вимоги АТ "Кредобанк" в цій частині підлягають задоволенню.

При вирішення питання про стягнення на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 2 481 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду зазначив у тексті позовної заяви про розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, витрат, пов`язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі та написання позовної заяви та супровід представника у судових засіданнях, вказавши їх у розмірі 3000 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що до позовної заяви було долучено витяг з договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 року, який складається з першої та останньої сторінки та наданий витяг не містить будь-яких відомостей як щодо предмету договору, так і щодо розміру винагороди за його виконання, що позбавляє суд можливості достовірно встановити умови і розмір оплати за надані послуги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач до моменту виходу суду у нарадчу кімнату не подавав нових доказів на підтвердження розміру судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, а також не робив заяв про надання таких доказів після ухвалення рішення суду.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують заявлені до стягнення витрати з оплати професійної правової допомоги, наданої адвокатом Кізко Л.С., суд приходить до переконання про наявність фактичних та правових підстав для відмови у стягнення витрат з оплати професійної правничої допомоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов акціонерного товариства "Кредобанк" (юридична адреса: м. Львів, вул. Сахарова,78, ідентифікаційний код 09807862) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованість за кредитним договором №СL-212155 від 08.08.2019 у розмірі 35953 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.12.2022.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.