РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання звернувся представник ТзОВ «Рівнетеплоенерго» у якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Рівнетеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у сумі 37869,69 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду від 02 лютого 2022 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в якості співвідповідача.

В судовому засіданні представник позивача суду пояснила, що відповідачі по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , у яку ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №899/2008 зареєстровано в реєстрі за №1 374 від 15.09.2021 року). Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 на ОСОБА_1 , станом на 01 червня 2021 року (за період з 01.11.2017 по 01.06.2021) виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 37869,69 грн. Оскільки відповідачі у добровільному порядку не сплачували кошти за отримані послуги, тому ТОВ «Рівнетеплоенерго» було вимушено звернутись до суду з даним позовом. Однак, враховуючи ті обставини, що відповідачем ОСОБА_2 заявлено про застосування строків позовної давності до пред`явлених позовних вимог, остаточний розмір заборгованості відповідачем перед позивачем становить 25308,48 грн., який підлягає солідарному стягненню з відповідачів по 12654,24 грн. з кожного. Оскільки відповідачем ОСОБА_1 до подачі позову до суду було сплачено заборгованість в розмірі 9350,00 грн., після подачі позову до суду було сплачено заборгованість в розмірі 3305,00 грн., тобто на загальну суму 12655,00 грн., тому з неї представник позивача просить суд стягнути лише сплачений судовий збір, пропорційно розрахований в розмірі 470,00 грн. Що стосується відповідача ОСОБА_2 , то оскільки остання після подачі позову сплатила заборгованість в розмірі 5500,00 грн., тому до стягнення з неї на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 7134,24 грн. та судовий збір, пропорційно розрахований в розмірі 1800,00 грн. Тому з цих підстав, представник позивача просить суд позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Власик В.Я., при винесенні рішення судом, просили врахувати ті обставини, що ОСОБА_1 до винесення рішення судом було повністю сплачено заборгованість за надані послуги, а тому просили суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 при винесенні рішення судом, просила суд врахувати заяву про застосування строків позовної давності та часткову сплату нею заборгованості за надані послуги.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 , співвласниками якого є відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні кс.копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 вересня 2021 року, посвідченого Ревою Л.Л., державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори, вбачається, що спадкоємцями зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її: дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі Ѕ частки у спадщині; дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 в розмірі Ѕ частки у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: квартири АДРЕСА_1 , що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Фондом державно-комунального майна міськради народних депутатів 25.04.1995 р., зареєстрованого в Рівненському МБТІ 28.04.1995 р.

Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №137 від 09 жовтня 2008 року, №6 від 04 січня 2011 року та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТзОВ «Рівнетеплоенерго» №449 від 23 квітня 2014 року, №569 від 23 травня 2014 року, №664 від 13 червня 2014 року, №792 від 27 червня 2014 року, №146 від 17 жовтня 2014 року, №1171 від 31 березня 2015 року, №174 від 21 травня 2015 року, №1101 від 09 червня 2016 року та №1536 від 28 грудня 2017 року, №1791 від 11 грудня 2018 року.

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснювалося у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні оборотної відомості за період з 11.2017 р. по 05.2021 р., особовий рахунок № НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , квартиронаймач ОСОБА_1 , опалювальна площа 61,3 кв.м., кількість прописаних 2, станом на 06.2021 заборгованість становить 37869,69 грн. (за період 11.17-05.21).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення відповідача свідчить про виконання послуг позивачем ТзОВ «Рівнетеполенерго».

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення приміщення від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Відповідно до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Відповідно до ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2055 року №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява N 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); 4) у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); 5) про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу); 6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу); 7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу); 8) про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Позовна давність у чотири роки застосовується за вимогами про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Згідно з частинами першою, п`ятою ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про застосування строків позовної давності.

Розмір заборгованості в межах строку позовної давності, за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вищезазначеною адресою, становить 25308,48 грн., що визнається та не заперечується сторонами по справі.

Судом встановлено, що відповідачі по справі є співвласниками зазначеної квартири, а тому розмір заборгованості, яка підлягає стягненню співвласників становить по 12654,24 грн. з кожної (25308,48 грн. загальний розмір заборгованості : 2 співвласників).

Відповідачем ОСОБА_1 до подачі позову до суду було сплачено заборгованість в розмірі 9350,00 грн., а після подачі позову до суду було сплачено заборгованість в розмірі 3305,00 грн., тобто на загальну суму 12655,00 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 після подачі позову до суду було сплачено заборгованість в розмірі 5500,00 грн.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки на день винесення рішення судом зазначена заборгованість в розмірі 12654,24 грн. нею повністю сплачена, а в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 слід задоволити частково на суму 7134,24 грн., оскільки на день винесення рішення судом нею частково було сплачено заборгованість в розмірі 5500,00 грн. (12654,24 грн. 5500,00 грн. = 7134,24 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача, з врахуванням сплаченої ними добровільно заборгованості, а саме з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 470,00 грн., а з відповідача ОСОБА_2 1800,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,

354 ЦПК України, ст.ст.13,319,322,610,611 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 470,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_3 , проживаючої АДРЕСА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 7134,24 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1800,00 грн.

В решті позовних вимог позивачу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТзОВ «Рівнетеплоенерго», м.Рівне, вул.Д.Галицького, 27

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_3 , проживаюча АДРЕСА_2

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов