Справа № 194/1622/21
Номер провадження № 2/194/106/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Виходцевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат Тарковська Тетяна Василівна, до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат Тарковська Т.В., звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 22 липня 1996 року між продавцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та покупцями ОСОБА_3 , який діяв від себе та від імені неповнолітньої на той момент ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за № 07/18-НДТ. 15 серпня 2014 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище на ОСОБА_1 . Зазначена в договорі квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Тернівським УЖКГ об`єднання «Павлоградвугілля» від 27 квітня 1995 року та зареєстрованого в БТІ м. Тернівка за № 33-427/124. При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна покупцями було виконано всі істотні умови договору, вона, як покупець, прийняла майно та сплатила за нього продавцю належну за договором грошову суму, а продавець передав їм вищезазначену квартиру. При укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, вказаний договір був повністю виконаний сторонами, його зареєстровано у міжміському колективному БТІ м. Тернівка у порядку діючому на час продажу майна. На даний час, а це вже більше 20 років після укладання договору купівлі-продажу квартири, ніхто не звертався до них щодо невизнання належного їм права власності на квартиру. Вирішити питання посвідчення договору нотаріально не можливо, оскільки їм не відомо місце проживання чи перебування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . На момент укладення договору купівлі-продажу нерухомості на біржі він не підлягав нотаріальному посвідченню. На даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Вищевказаний договір купівлі-продажу виконаний сторонами в повному обсязі, недійсним не визнавався, зареєстрований на товарній біржі та в БТІ, що допускалося законом на момент його укладання. Просять визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , укладений 22 липня 1996 року між продавцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та покупцями ОСОБА_3 який діяв від себе та від імені неповнолітньої на той момент ОСОБА_6 , 1988 року народження, та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 липня 1996 року на Павлоградській товарній біржі за реєстровим № 07/18-НДТ.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просять розглядати справу без їх участі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення, судові витрати просять залишити за ним.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 22 липня 1996 року між продавцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та покупцями ОСОБА_3 , який діяв від себе та як законний представник неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , 1988 року народження, ОСОБА_2 , було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований 22 липня 1996 року на Павлоградській товарній біржі за № 07/18-НДТ.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 15 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 15 серпня 2014 року, актовий запис № 122, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_8 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Тернівської міської ради від 08 вересня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 .

З відповіді приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області С. Молодих від 10 вересня 2021 року вбачається, що Закон України «Про товарну біржу», який діяв на момент купівлі квартири, підтверджував, що договір купівлі-продажу, зареєстрований на товарній біржі, міг свідчити про право власності на житло і угоди. Зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Але, біржові угоди повинні були відповідати всім вимогам ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про товарну біржу» членами біржі є засновники, а також прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Порядок прийняття у члени біржі та вибуття із складу її членів визначається статутом товарної біржі. Члени товарної біржі могли бути дієздатні громадяни. Отже, батьки (або інші особи) від імені неповнолітнього не можуть здійснювати біржові угоди, так як обсяг дієздатності неповнолітніх не дає їм можливості стати членом біржі і Договір підлягав нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 16 листопада 2021 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Однак сторонами при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований Павлоградською товарною біржею 22 липня 1996 року за №07/18-НДТ, вказана вимога щодо нотаріального посвідчення не була дотримана.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Отже, відповідно до Закону України «Про товарну біржу» позивачі не надали суду жодного належного та допустимого доказу того, що вони та продавціна час укладання та реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна на Павлоградській товарній біржі, були членами Павлоградської товарної біржі.

Натомість, в судовому засіданні знайшов факт щодо домовленості та виконання продавцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та покупцями ОСОБА_3 , який діяв від себе та як законний представник неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , 1988 року народження, ОСОБА_2 , всіх істотних умов договору, позивачі фактично володіють об`єктом нерухомості, договір купівлі-продажу нерухомого майна не визнавався недійсним.

Отже,суд вважає за необхідне позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 липня 1996 року, зареєстрованого Павлоградською товарною біржею за № 07/18-НДТ, задовольнити.

У зв`язку з тим, що позивачі не наполягають на стягненні з відповідача судового збору, що є їх правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Керуючись ст. ст. 47,227 ЦК України (1963 року), 220,657 ЦК України, ст. ст. 19, 131, 141, 247, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат Тарковська Тетяна Василівна, до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , що укладений 22 липня1996 року між продавцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та покупцями ОСОБА_3 , який діяв від себе та як законний представник неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , 1988 року народження, ОСОБА_2 , зареєстрований 22 липня 1996 року на Павлоградській товарній біржі за реєстровим № 07/18-НДТ.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 13 липня 2022 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін