Справа № 932/2689/20
Провадження № 2/932/1819/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Між ним та відповідачем було укладено договір щодо постачання відповідачем електричної енергії. 16.12.2019 року, співробітниками РЕС-5 квартиру позивача було відключено від постачання електричної енергії на підставі наявності заборгованості перед АТ ДТЕК Дніпровські електромережі в розмірі 115189,70 грн. 16.12.2019 року позивач звернувся до відповідача, у якій просив відновити постачання електроенергії до врегулювання питання наявності чи відсутності заборгованості. На час звернення до суду позивачу невідомо за який період утворилась дана заборгованість, з чого вона складається. Вважає такі дії відповідача протиправними та таким, що порушують його законні інтереси як споживача електричної енергії. Просить суд визнати, що прострочена заборгованість за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 станом на 04.03.2020 року - відсутня.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року відкрито провадження по справі.

29.06.2020 року відповідач АТ ДТЕК Дніпровські електромережі надало до суду відзив на позовну заяву в якому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ ДТЕК Дніпровські електромережі відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, що підтверджується поштовим повідомлення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 01.11.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією для населення № 9137044, за адресою: АДРЕСА_1 .

03.12.2019 року на адресу позивача було направлено попередження про відключення та претензію, відповідно до реєстру поштової кореспонденції № 72130/1001 та списку №3 (ДЗ) від 02.12.2019 року за штампом пошти від 03.12.2019 року.

16.12.2019 року позивача було відключено від електричної енергії.

26.12.2019 року позивачу було відновлено електричну енергію, що підтверджується актом технічної перевірки від 26.12.2019 року та заявкою від 26.12.2019 року щодо здійснення підключення електроживлення споживача з відміткою про її виконання, відновлення було виконано в присутності позивача.

Відповідно до особового рахунку споживача ОСОБА_1 , який міститься у матеріалах справи, станом на 21.05.2020 року, згідно бази даних Мегабілінг у позивача мається заборгованість за спожиту електричну енергію лише в розмірі 7859,04 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що серед іншого споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Порядок припинення енергопостачання визначений у пункті 35 Правил користування електричною енергією для населення, відповідно до якого енергопостачальник має право відключати споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію; несплати за встановлення нового приладу обліку; невиконання припису державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача.

Так, стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивач обрав способом захисту своїх прав зобов`язання відповідача визнати, що прострочена заборгованість за спожиту електроенергію за адресою : АДРЕСА_1 станом на 04.03.2020 року - відсутня.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, про що зазначено в п.5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц.

Відтак, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що на думку позивача він сплачує кошти за використану електричну енергію та заборгованості не має, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідача визнати, що прострочена заборгованість за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 станом на 04.03.2020 року - відсутня.

Однак задоволення цієї заявленої позивачем вимоги не приведе до поновлення майнових прав позивача.

За загальним правилом якщо позивач вважає, що показники спожитої їм електричної енергії є завищеними (неправильними) і сума боргу за користування електричною енергією є необґрунтованою, то належним і ефективним способом захисту прав споживача є вимога про визнання боргу безпідставним та зобов`язання постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість, а не вимога про визнати, що прострочена заборгованість за спожиту електроенергію відсутня.

Аналогічний правовий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18.

Спосіб захисту порушених прав, вказаний позивачем, повинен мати правові наслідки і бути виконуваним.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Суд дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача визнати, що прострочена заборгованість за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 станом на 04.03.2020 року - відсутня, не сприяють ефективному відновленню порушеного права, є неналежним способом захисту, а тому не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі про зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору, як споживач, судові витрати по справі не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ДТЕК Дніпровські електромережі про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол