Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1358/22
Провадження № 2/376/887/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2022 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 27.07.1993 року ОСОБА_2 склав заповіт №47 відповідно до якого все своє майно, з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде належати по закону на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 21.05.1997 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок №18 від 25.05.1990 року.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки у позивачки відсутні оригінали документів на спадкове майно, позивачка змушена звернутися до суду. Інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні.

Тому посилаючись на вищезазначене позивачка просить суд:

Визнати за ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 65,40 кв.м., житловою площею 28,10 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітомпісля смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, її представник ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою в якій просила провести розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.25).

Представник відповідача Сквирської міської ради Левіцька В. в підготовче судове засідання не з`явилась, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов визнає в повному обсязі та просить не проводити фіксацію судового процесу технічними засобами (а.с. 22,23).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 27.07.1993 року ОСОБА_2 склав заповіт №47 відповідно до якого все своє майно, з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде належати по закону на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_3 , заповіт посвідчено 27.07.1993 року Головою виконавчого комітету Рогізнянської сільської ради народних депутатів Лаврінчук П.І. (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 21.05.1997 року, яке видано та зареєстровано Рогізнянською сільською Радою Сквирського району Київської області, актовий запис №10 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується копією Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок №18 від 25.05.1990 року, яке видано на підставі рішення Виконкому Сквирської райради народних депутатів №74 від 21.05.1990 року (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки у позивачки відсутні оригінали документів на спадкове майно, позивачка змушена звернутися до суду. Інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Цивільний кодекс України прийнято Верховною Радою України 16.01.2003 року, а набув чинності та діє з січня 2004 року, отже всі правовідносини, які виникли до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, а також відповідно до вимог ст. 5 ЦК України, регулюються ЦК України 1963 року, а тому правовідносини по цій справі виникли до 2004 року та до них підлягає застосуванню вимоги ЦК України 1963 року.

За змістом ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка після смерті батька - ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, проте оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після ОСОБА_2 немає, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивачка не має можливості та який підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2,4,12,13, 76,81, 200,206, 211,247, 258,259,263 265,351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 524, 534, 549 ЦК України 1963 року, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 65,40 кв.м., житловою площею 28,10 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітомпісля смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко