ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року

м. Черкаси

Справа № 705/3391/22
Провадження № 22-ц/821/1470/22
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про моральну шкоду, у складі: головуючого судді Єщенко І. О.,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про моральну шкоду та просив суд стягнути із ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 грн, призначити експертизу на підтвердження розміру моральної шкоди, накласти арешт на майно ОСОБА_3 для виконання позовних вимог, постановити окрему ухвалу про кримінальну відповідальність ОСОБА_3 за шахрайство за ст. 190 КК України, покласти на ОСОБА_3 витрати, пов`язані із розглядом справи.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для подачі позовної заяви з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду, з наданням її копії для відповідача протягом 5 днів з дня вручення копії ухвали про залишення без руху позовної заяви.

Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги позову, зокрема, повного викладу обставин із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини щодо порушення його прав та інтересів зі сторони відповідача. Тобто, позивачем не надано підтвердження того, якими саме протиправними діями відповідача йому було спричинено маральну шкоду, яку він оцінює у 3000 грн.

Суд також зазначив, що позивач, у своїй позовній заяві, заявив клопотання про забезпечення позову, проте воно подано з порушенням ст. 151 ЦПК України, а саме положення п. 3, п. 7 ч. 1, де зазначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: відомості про предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Щодо заявленого клопотання про призначення експертизи, то суд зазначив про те, що нормами цивільного процесуального законодавства передбачено, що у прохальній частині позову викладаються позовні вимоги та виключно надається право заявити клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, якщо такий розгляд допускається, викладення інших клопотань та заяв у прохальній частині не передбачено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що він позбавлений можливості визначити співмірність заходів забезпечення позову, заявленим у майбутньому позовним вимогам та повно і всебічно вирішити питання про забезпечення позову по суті, оскільки вказані відомості мають вагоме значення при вирішенні питання щодо поданої заяви.

14.09.2022 позивач ОСОБА_4 подав відгук на ухвалу без руху від 05.09.2022, де зазначив, що в результаті договору дарування від 29.08.2017 відповідач ОСОБА_2 тимчасово захопив належну йому земельну ділянку і заявлені позовні вимоги про моральну шкоду 3000 грн це лише частина його відповідальності за його поневолення. Розмір моральної шкоди співмірний з риночною вартістю земельної ділянки 9000 доларів США або 360000 грн. Суддя не має права вирішувати спір на початковій стадії процесу, а виявлені недоліки допускається вирішувати на будь-якій стадії розгляду справи до подання позовної заяви, одночасно з поданням позовної заяви і після відкриття провадження. Крім того, ОСОБА_4 подав заяву про відвід судді Гудзенко В. Л.

Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В. Л. від 14.09.2022 задоволено відвід судді та справу передано в канцелярію Уманського міськрайонного суду Черкаської області для визначення іншого судді в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи між суддями судову справу передано судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О. І.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 вересня 2022 року прийнято дану справу до розгляду та визнано позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що суд не вирішує спір на початковій стадії, однак встановлює, чи дотримано позивачем вимоги ст. 175, ст. 177 ЦПК України при поданні позову до суду, що в свою чергу дає суду змогу вирішити низку питань, зокрема, в якому порядку має розглядатися справа, чи слід задовольнити відповідні заяви та клопотання тощо.

Враховуючи, що позивачем проігноровано ухвалу про залишення позову без руху від 05.09.2022 в повному обсязі, недоліки позовної заяви позивачем не усунуто, що позбавляє суд відкрити провадження у справі, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 11 жовтня 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просив суд виключити із ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 вересня 2022 року вислів іменем України та скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 вересня 2022 року і направити справу для продовження розгляду.

Судовий збір стягнути за апеляційне оскарження з відповідача в дохід державного бюджету.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що дії суддів розцінює, як колегіальний розгляд справи у складі двох суддів, що не передбачено нормами ЦПК України.

Зазначає, що ухвала стосується процедурного питання і неправильно прийнята іменем України. Ухвалу заперечує, оскільки порушені норми процесуального права і вона обмежує доступ до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, а саме ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до наступних висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, не відповідає приведеним вимогам закону.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу (форма та зміст позовної заяви та документи, що до неї додаються), протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву у справі, суд, зокрема виходив з того, що позивач не виклав обставин, якими обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначив доказів, якими обґрунтовує свої вимоги, тобто позивачем не надано підтвердження того, якими саме протиправними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 3000 грн.

Крім того, підставою для повернення позовної заяви вказано також порушення ст. 151 ЦПК України при подачі заяви про забезпечення позову та порушення порядку подачі клопотання про проведення судової експертизи, оскільки нормами цивільно-процесуального права не передбачено викладу такого клопотання в прохальній частині позову.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Так, в ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Вимоги до позовної заяви викладені в ст. 175 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч. ч. 3, 5 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

Таким чином, питання, що стосується викладу обставин справи, з`ясування предмету позову (що конкретно вимагає позивач) та підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), змісту вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав), подання доказів, залучення до розгляду справи сторін та третіх осіб суд міг вирішити в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження.

Тобто, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не має права давати оцінку обраному позивачами способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Питання про належність і допустимість доказів, їх оцінку, суд має вирішувати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а не на стадії відкриття провадження у справі. Позивач додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду, якщо ж докази не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позову.

Щодо заявленого ОСОБА_1 , у своїй позовній заяві, клопотання про забезпечення позову, слід зазначити, що суд першої інстанції звернув увагу на те, що така заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно ч. 10 ст. 151 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Тому, суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, помилково надав оцінку заяві про забезпечення позову разом з вирішенням питання про відкриття провадження у справі, прирівнявши недоліки заяви про забезпечення позову до недоліків позовної заяви, та зазначив про це в ухвалі про залишення позовної заяви, а не в окремій ухвалі суду про повернення заяви про забезпечення позову, як того вимагає ч. 10 ст. 151 ЦПК України.

Системне тлумачення ч. 1 ст. 153, ч. 13 ст. 158, ч. 1 ст. 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову; у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 вересня 2022 року суд першої інстанції вказав, що на ряду з позовними вимогами, міститься клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення експертизи для визначення розміру моральної шкоди та звернув увагу на те, що нормами цивільного процесуального законодавства передбачено, що у прохальній частині позову викладаються позовні вимоги та виключно надається право заявити клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, якщо такий розгляд допускається, викладення інших клопотань та заяв у прохальній частині не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Статтею 183 ЦПК України встановлені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Згідно ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху у зв`язку із заявленим клопотанням про призначення експертизи вдався до надмірного формалізму, маючи можливість згідно ч. 4 ст. 183 ЦПК України залишити таке клопотання без розгляду або встановити порядок розгляду клопотання на підставі ч. 3 ст. 182 ЦПК та в порушення норм процесуального права, обмежив права позивача у доступі до правосуддя.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

У розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду - Perez deRada Cavanilles проти Іспанії, № 2809095, рішення від 28.10.1998.

Отже, необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону, прийшов до помилкового та передчасного висновку про повернення позову позивачу, допустивши порушення вимог процесуального права, тому вимоги апеляційної скарги щодо скасування ухвали суду першої інстанції підлягають частковому задоволенню апеляційним судом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень п. 4 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене та фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6), колегія суддів вважає, що постановлена місцевим судом ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, тобто порушення норм процесуального права.

Щодо вимог апеляційної скарги про стягнення судового збору, то колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом І групи загального захворювання по зору.

Статтею 141 ЦПК України регламентовано порядок розподілу між сторонами судових витрат за результатами розгляду справи по суті.

Враховуючи, що справа не розглянута по суті, то такий розподіл здійснюється пропорційно розміру задоволених вимог, отже після закінчення розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області 27 вересня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко