Справа № 447/327/22 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/1826/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.;

Войтечко Є.О. представника Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації та Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про стягнення з відповідачів на користь позивачки заборгованості з невиплаченої заробітної плати та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 38 894 грн. 56 коп. та 77 622 грн. 00 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що наказом відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації від 31.05.2021 року № 34 позивачку було звільнено з посади прибиральника службових приміщень господарської групи централізованого обслуговування навчальних закладів і установ відділу освіти Дрогобицької РДА, однак при звільненні згаданий відповідач не виплатив усіх сум, що їй належать, зокрема 38 894 грн. 56 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Крім цього, зазначалося, що відділ освіти Дрогобицької РДА перебуває у стані припинення (ліквідації) за рішенням засновника, Дрогобицької районної державної адміністрації, однак ще не ліквідований. Також позивачка вважає, що їй належить до виплати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки невиплата звільненому працівникові сум, що йому належать, є триваючим правопорушенням, а в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованість з невиплаченої заробітної плати та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 38 894 гривні 56 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації судовий збір у розмірі 1 984 гривні 80 копійок у дохід держави.

Стягнуто з відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 10 000 гривень 00 копійок понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 77-79).

Дане рішення оскаржив відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що до 01 січня 2021 року господарська група централізованого обслуговування навчальних закладів та установ відділу освіти (де працювала позивачка) фінансувалася з коштів районного бюджету, але рішенням Дрогобицької районної ради Львівської області від 29.12.2020 року № 28 «Про передачу бюджетних установ та майна із спільної власності територіальних громад Дрогобицького району Львівської області до комунальної власності об`єднаних територіальних громад Дрогобицького району» централізовану бухгалтерію безоплатно було передано із спільної власності територіальних громад Дрогобицького району Львівської області у комунальну власність Дрогобицької міської ради Львівської області, однак остання так і не прийняла її у комунальну власність Дрогобицької територіальної громади. З урахуванням наведених обставин відділ освіти (відповідач) з січня 2021 року не мав фінансування на виплату заробітної плати позивачці (а.с. 111-116).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Згідно з частиною 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» регламентовано, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем.

Відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може бути поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, не виключає його вини в невиплаті належних працівникові коштів, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини, як порушення права на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або ненормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної право спілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а у разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається апелянтом (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що позивачка по 31.05.2021 року працювала на посаді прибиральника службових приміщень господарської групи централізованого обслуговування навчальних закладів і установ відділу освіти Дрогобицької райдержадміністрації, коли її і було звільнено з роботи наказом відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації від 31.05.2021 року № 34, пунктом 2 якого централізовану бухгалтерію відділу освіти було зобов`язано виплатити позивачці заробітну плату за період з січня по травень 2021 року включно, а також компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2021 рік тривалістю 24 календарних дні (а.с. 14), чого зроблено не було, в результаті чого у відповідача виникла перед позивачкою заборгованість у розмірі 38 894 грн. 56 коп.

Розпорядженням Дрогобицької районної державної адміністрації від 29.04.2021 року № 81 «Про припинення юридичної особи - Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації» вирішено припинити Відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації, як окрему юридичну особу, шляхом його ліквідації.

Частиною 2 статті 104 ЦК України встановлено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

На дату ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції (як і на час апеляційного розгляду справи) Відділ освіти Дрогобицької райдержадміністрації, як юридична особа, ще не ліквідований і лише перебуває в стані припинення: дана обставина відповідачем визнається та не заперечується.

За вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що саме Відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації є належним відповідачем у даній справі, оскільки саме зі згаданим відповідачем позивачка перебувала у трудових відносинах аж до її звільнення з роботи, і при її звільненні з роботи наказом відповідача саме останній зобов`язав свою централізовану бухгалтерію виплатити позивачці заробітну плату за період з січня по травень 2021 року включно, а також компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2021 рік тривалістю 24 календарних дні (а.с. 14), чого зроблено не було, в результаті чого у відповідача і виникла перед позивачкою заборгованість у розмірі 38 894 грн. 56 коп., яка і є предметом позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 липня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.