У х в а л а

26 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 351/696/17-ц

провадження № 61-12942 ск 22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 17 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Балинцівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, правонаступником якої є Заболотівська селищна рада Коломийської районної державної адміністрації, про визнання права власності на земельний пай,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області

від 23 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Балинцівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, у межах земельної ділянки, площею 0,85 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ІФ № 017586, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №586, виданого на ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада

2022 року апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури задоволено. Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2021 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду заяву заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про відшкодування судових витрат задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської обласної прокуратури

2 176 грн за подання апеляційної скарги.

20 грудня 2022 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу (передано 22 грудня 2022 року), у якій просить постанову скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону, так як містить лише перепис норм права та фактичних обставин.

У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не наводить передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судового рішення. Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення та обґрунтування випадків (випадка), перелічених

у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

За таких обставин, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 17 листопада 2022 року залишити без руху.

Надати представникові ОСОБА_1 - ОСОБА_2 для усунення недоліків касаційної скарги строк тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько