Справа № 496/173/22
Провадження № 2/496/748/22
14 липня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Горяєва І.М.,
за участю: секретаря Желяпової О.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 11.11.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. За умовами договору позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 150,00 євро під 5% щомісячно, які відповідач зобов`язався повернути позивачу до 31.12.2018 року. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, але від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить справу слухати у їх відсутність та позов задовольнити (а.с. 30).
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 3 ст. 128 ЦПК України (а.с. 26), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 11.11.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики (а.с. 6).
Відповідно до умов вказаного договору, позивач надав у борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 150 євро під 5 % за кожний місяць. Вказані кошти відповідач зобов`язався повернути в строк до 31.12.2018 року.
Згідно п.7 договору позики, якщо відповідач своєчасно не повернув суму боргу, він зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу, а також неустойку у розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення і до повного виконання умов договору.
У зазначений в договорі позики строк відповідач, отримані в якості позики кошти не повернув.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або іншу речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підставі частин 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач, як позичальник, не виконав умови договору у повному обсязі та до теперішнього часу не повернув суму боргу, через що позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням.
Також, відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання.
На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, відповідно до ч. З цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, судом установлено, що відповідач порушив умови взятого на себе грошового зобов`язання, не виконує його належним чином, а тому підлягає стягненню з нього на користь позивача заборгованість за договором позики від 11.11.2018 року.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача суму понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн.
Також, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представником позивача на підтвердження вимоги про стягнення витрат за надання правової допомоги надано суду - договір про надання правової допомоги №1/30-12 від 30.12.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олега Ніколина «Ніка», додаткову угоду №2 від 30.12.2021 року до даного договору, рахунок на оплату послуг АТ «Ніка» №2-1/30-12 від 30.12.2021 року у розмірі 3900 грн., та квитанцію до прибуткового касового ордеру АБ «Ніка» від 31.12.2021 року, відповідно до якої позивач сплатив 3900,00 грн.
У зв`язку з чим, з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3900,00 грн., що підтверджені документально наданими представником позивача доказами.
Відповідно до змісту вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., згідно квитанції про оплату судового збору (а.с. 17).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту.
Керуючись ст.ст. 509, 525-527, 530, 549, 550, 610, 617, 625, 1046 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 279, 280-282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3900,00 грн.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Горяєв І.М.