Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценко О.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника звернулася з позовом до ОСОБА_2 та відповідно до позовних вимог просила суд визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти щомісячно в розмірі ј частини від заробітку відповідача але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 .

26 вересня 2013 р. позивач та відповідач уклали шлюб, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1808.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова, від 3.10.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано .

Після розірвання шлюбу малолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачем по справі та фактично повністю перебуває на утриманні позивача, так -як відповідач з 2019 р. фактично не бере участі у вихованні та утримання їх спільної доньки

Позивач самостійно займається вихованням та утриманням малолітньої доньки, влаштовує її побут та дозвілля.

Свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на вимоги Закону України «Про охорону дитинства» та на вимоги ст.ст.141, 160, 161,180- 182 СК України.

В судове засідання позивач та її представник подала заяву в якій просила слухати справу в їх відсутність та наполягали на задоволені позову в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але на електронну адресу суду надав заяву в якій визнав позовні вимоги частково, а саме визнав позов в частині визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 та заперечував щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів та просив слухати справу в його відсутність.

Представник третьої особи надали до суду висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини від 26.01.2022 р. та просив слухати справу в його відсутність, підтримавши вказаний вище висновок , а також постановити рішення з врахуванням інтересів дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 .

26 вересня 2013 р. позивач та відповідач офіційно уклали шлюб, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1808.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова, від 3.10.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано .

Як було встановлено, що батько дитини разом з нею не проживає.

Малолітня ОСОБА_3 навчається в гімназії №117 ім. Лесі Українки м.Києва та її вихованням займається позивач по справі .

Позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштована та має сталий дохід.

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї / особи №258 та висновку оцінки потреб сім`ї неповнолітня ОСОБА_3 забезпечена належними умовами проживання та розвитку.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації , щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за №103/730/41/3 від 31.01.2022 р орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Також статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України слідує, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з нею знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З врахуванням того, що відповідач фактично самоусунувся від утримання своєї доньки ОСОБА_3 то суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.ст. 141 - 142 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141,142,157,160,161,180-183 СК України, ст.ст. 141, 209, 258, 259, 264-268, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити .

Визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - місце проживання її матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини зі всіх його доходів ( заробітку) щомісячно, починаючи з 4 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету України 908 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Кивїського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16 лютого 2022 р .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ІПН не відомо;

Третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, адреса: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд.4-А.

Суддя: