Справа № 463/9416/20 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/4690/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" на рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС", з участю третьої особи - Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціоненрного товариства "Страхова компанія "ТАС" про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ОСОБА_2 , керуючи трамваєм №1101, маршрут №8 під час об"їзду автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 і був припаркований, не дотрималась безпечного інтервалу, здійснила наїзд на вказаний автомобіль, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушила вимоги п.2.3б, 13.3 ПДР України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Зазначав, що на місце ДТГІ окрім співробітників поліції виїжджали також представники служби безпеки руху ЛТТУ, вина ОСОБА_2 стверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 07.03.2019р., якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначає, що власником трамвая №1101 є ЛКП «Львівелектротранс». Відповідно до висновку експертного дослідження №9/32 від 22.04.2019р. розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу, становить 15 226 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять шість) гривень 66 коп.

Вказував, що на момент ДТП за участю трамвая та автомобіля діяв договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №ДСЦВ/48 від 14.03.2018р., укладений між ЛКП «Львівелектротранс» з ПАТ «СГ «ТАС». Позивач письмово повідомив страхову компанію про страховий випадок, однак заяву залишено без задоволення.

Просив постановити рішення, яким стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на його користь 16 241 грн. 86 коп.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціоненрного товариства "Страхова компанія "ТАС" (м. Київ, пр-т Перемоги 65, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 13 241 (тринадцять тисяч двісті сорок одна) гривень 86 коп.

Стягнуто з Публічного акціоненрного товариства "Страхова компанія "ТАС" (м. Київ, пр-т Перемоги 65, ) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю таких.

Рішення суду оскаржило ПАТ "Страхова компанія "ТАС".

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що правовідносини виникли внаслідок укладення договору добровільного страхування, а тому до них не можуть застосовуватись норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначає, що позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з причин невиконання страхувальником умов Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно п. 25 даного Договору.

Звертає увагу на те, що жодних заперечень з приводу невиконання своїх обов`язків за договором, страхувальником не було надано, як і не було надано, належних та допустимих доказів суду першої інстанції, які б підтверджували виконання страхувальником своїх обов`язків.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09 червня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 20 червня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Залізничного районного суду м. Львова від 07 березня 2019р. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 6).

Вищезгаданою постановою встановлено, що ОСОБА_2 , 24 січня 2019 р. об 13:31 год. у м. Львові на вулиці Городоцька, 181, керуючи трамваєм вагон 1101 маршрут №8 не була уважною та не стежила за дорожньою обстановкою під час об`їзду автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила наїзд на вказаний автомобіль, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушила вимоги п. 2.3 б, 13.3 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.01.2019р., є встановленим та не підлягає доказуванню.

Також встановлено, що на момент настання ДТП трамвай був застрахований, що підтверджується договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ДСЦВ/48 від 14.03.2018 року, який був укладений між ЛКП «Львіелектротранс» та ПАТ «СГ «ТАС» (а.с. 34-37)..

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21.02.2020р. у цивільній справі №465/2590/19 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ЛКП «Львівелектротранс», про відшкодування шкоди внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди відмовлено. Даним судовим рішенням встановлено, а відтак не потребує доказування, що трамвай був застрахований, що підтверджується договором цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ДСЦВ/48 від 14.03.2018 року, який був укладений між ЛКП «Львіелектротранс» та ПАТ «СГ «ТАС»(а.с. 7-10).

За змістом відповіді страхової компанії «ПАТ «Страхова група ТАС» №4382 від 25 березня 2019 року, позивачу відмовлено у виплаті завданої матеріальної шкоди у зв`язку з несвоєчасним повідомленням про настання страхового випадку( а.с. 36).

Відповідно до висновку експертного дослідження Львівського науково дослідного експертно криміналістичного центру №9/32 від 22 квітня 2019 року вартість матерального збитку, завданого власникові, представленого на дослідження автомобіля марки автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 315», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, станом на 24 січня 2019 року становить 15 226, 66 грн. (а.с. 26)

Згідно ст.6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18.

Як випливає з роз`яснень наданих у п.19 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

З огляду на вказане, несвоєчасне повідомлення про страховий випадок не може бути підставою для відмови у страховій виплаті.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Обов`язок повідомлення страховика про настання страхового випадку покладений на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Цей обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП і запобігти необґрунтованим виплатам.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Вказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, особа, винна в настанні ДТП притягнута до адміністративної відповідальності, розмір матеріального збитку, завданого власникові, представленого на дослідження автомобіля марки автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 315» встановлений висновком експертного дослідження Львівського науково дослідного експертно криміналістичного центру №9/32 від 22 квітня 2019 року, який також не оспорювався відповідачем.

Вищезгадані обставини свідчать про те, що зібраними по справі доказами встановлено факт ДТП, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди, страховик ПАТ «Страхова група «ТАС» не був позбавлений можливості переконатись, що ця подія є страховим випадком та перевірити обставини ДТП, відтак саме по собі несвоєчасне повідомлення про страховий випадок не може бути підставою для відмови у страховій виплат.

Доказів, які б спростовували вказані обставини відповідачем суду надано не було.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводиапеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 червня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.