Провадження № 2/557/82/2022
Справа № 557/1752/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Тишкуна П.В.

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Вотави І.Л.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Філатової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору.

До Гощанського районного суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання позивачки із спадкодавцем батьком позивачки і відповідачки ОСОБА_3 - на момент його смерті.

ІІ. Стислий виклад позицій учасників справи.

А. Позиція позивача.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивачки і відповідачки ОСОБА_3 залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельні ділянки, розташовані на території Гощанської селищної ради. Позивачка на момент смерті батька проживала разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 , хоча була зареєстрована за іншою адресою. Стверджує, що здійснювала догляд за ним та піклувалась про нього, оскільки батько хворів та потребував сторонньої допомоги, займалася веденням сільського господарства, яке належало батьку, оскільки він не мав фізичної змоги самостійно це робити. Зазначає, що за власний рахунок провела поховання батька, що підтверджується довідкою Гощанської селищної ради №163 від 17.06.2009 року. У вересні 2011 року її сестра відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовами до Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області, в яких просила визнати право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,75 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гощанської селищної ради. Рішеннями Гощанського районного суду Рівненської області вказані позови було задоволено, однак, в подальшому, вказані рішення було скасовано Рівненським апеляційним судом, у задоволенні позовів відмовлено. Також, відповідачка зверталася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності їй заповіту, однак, вказану заяву залишено судом без розгляду. Позивачка вважає, що заповіт, залишений батьком, у якому той заповів своє майно ОСОБА_4 , є недійсним у зв`язку із неправильним зазначенням імені спадкоємця. Натомість, позивачка вважає, що з огляду на те, що вона на момент смерті постійно проживала разом з батьком, який є спадкодавцем, вона прийняла спадщину. Саме цей юридичний факт позивачка просила суд встановити у цій справі.

Б. Позиція відповідача.

Відповідачка у відзиві на позов позовні вимоги заперечила, вказала на те, що саме вона, а не позивачка, проживала зі спадкодавцем на момент його смерті у будинку в АДРЕСА_1 . Стверджує, що батько залишив заповіт, яким залишив їй усе майно. Спадщину вона прийняла вчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса, проте, змушена була звернутися до суду із позовом про визнання права власності у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Заперечує факт недійсності заповіту, оскільки суд відмовив позивачці у задоволенні позовних вимог про це. Заперечує факт поховання батька за рахунок позивачки, оскільки та отримала державну допомогу на поховання, і за рахунок цих коштві і оплатила вказані витрати. Вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності, оскільки батько помер ще 2009 року, тому посилання позивачки на продовження строків позовної давності з мотивів запровадження карантину внаслідок поширення на території України коронавірусної хвороби є неправомірним.

ІІІ. Рух справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою судді від 03.11.2021 позовну заяву залишено без руху через допущені при її поданні недоліки, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 30.11.2021 строк для усунення недоліків продовжено на 10 днів.

Ухвалою суду від 20.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 02.02.2022.

Ухвалою від 25.01.2022 суд за заявою представника позивача постановив здійснювати підготовче судове засідання 02.02.2022 в режимі відеоконференції з представником позивача.

Ухвалою від 31.01.2022 суд за заявою представника відповідача постановив здійснювати підготовче судове засідання 02.02.2022 в режимі відеоконференції з представником відповідача.

Ухвалою від 02.02.2022 розгляд справи відкладено до 24.02.2022 через неможливість його проведення в режимі відеоконференції через зайнятість єдиного залу судового засідання, обладнаного відповідним обладнанням, іншим судовим засіданням.

Судове засідання 24.02.2022 не відбулося через початок збройної агресії проти України з боку росії, внаслідок чого всі судові справи цього дня було знато з розгляду. Нове судове засідання призначено на 23.03.2022.

Судове засідання 23.03.2022 не відбулося через неявку сторін через побоювання за свою безпеку внаслідок бойових дій на території України. Нове судове засідання призначено на 27.04.2022.

За клопотанням представника відповідача судове засідання 27.04.2022 перенесено на 18.05.2022.

Ухвалою від 13.05.2022 суд за заявою представника позивача постановив здійснювати підготовче судове засідання 18.05.2022 в режимі відеоконференції з представником позивача.

Ухвалою від 18.05.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 15.06.2022, здійснено виклик свідків.

За клопотанням відповідача судове засідання 15.06.2022 перенесено на 28.07.2022.

Протокольною ухвалою від 28.07.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.08.2022.

За клопотанням представника позивача судове засідання 18.08.2022 перенесено на 08.09.2022.

Протокольною ухвалою від 08.09.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 12.10.2022.

За клопотанням представника позивача протокольною ухвалою від 12.10.2022 в судовому засіданні оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 17.10.2022.

У судовому засіданні 17.10.2022 суд заслухав виступи учасників справи у судових дебатах, вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

IV. Пояснення учасників справи.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсягу з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначила, що постійно допомагала батькові, доглядала за ним, а на момент його смерті проживала разом з ним у його будинку. Відповідачка ж приїжджала лише на вихідні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Зазначила, що не позивачка, а саме вона відповідачка - проживала з батьком на момент його смерті. Для цього вона навіть звільнилася з роботи, щоб присвятити більше часу догляду за немічним батьком. Позивачка ж практично не допомагала батькові, крім того, жила не з ним, а у власному будинку поруч.

Представник відповідача в судовому засіданні просила позов не задовольняти з підстав, викладених у відзиві на позов.

V. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин

20.08.2008 державний нотаріус Строкаль В.Д. посвідчив заповіт ОСОБА_3 , яким останній на випадок своєї смерті заповів усе своє майно ОСОБА_2 . Заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі 20.08.2008, що підтверджується витягом № 15992622 від 20.08.2008.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Місцем проживання ОСОБА_3 на момент смерті був будинок АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були рідними доньками пмерлого ОСОБА_3 , що підтверджується рішеннями судів, які набрали законної сили, та іншими доказами, копії яких наявні в матеріалах справи.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, які розташовані на території Гощанської селищної ради.

16.12.2009 за заявою ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 574/2009 до майна померлого ОСОБА_3 .

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської від 21.12.2011, справа №2/697/2011, було задоволено позов ОСОБА_2 та визнано за нею право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: земельну ділянку розміром 0,75 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області.

12.10.2011 державний нотаріус Строкаль В.Д. роз`яснив ОСОБА_2 , що видати за її заявою свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 не може, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 11.10.2012 у справі №1703/1533/2012, задоволено позов ОСОБА_2 , визнано за нею право власності за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 .

Рішенням Рівненського апеляційного суду від 15.03.2017 скасовано рішення Гощанського районного суду Рівненської від 21.12.2011 у справі №2/697/2011, позивачу у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Рівненського апеляційного суду від 23.03.2017 скасовано рішення Гощанського районного суду Рівненської від 11.10.2012 і справі №1703/1533/2012, позивачу у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 07.12.2015 у справі №557/1213/14-ц задоволено позов ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,60 га для ведення особистого селянського господарства Серії ЯМ № 3762520, виданий ОСОБА_2 24.04.2012 управлінням Держкомзему у Гощанському районі на підставі рішення Гощанського районного суду від 21.12.2011, та скасовано його державну реєстрацію. Рішення набрало законної сили.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 25.09.2019 у справі №557/311/17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійним заповіту та визнання права власності на спадкове майно. Рішення набрало законної сили.

23.07.2020 приватний нотаріус Строкаль В.Д. роз`яснив ОСОБА_1 , що спадкова справа за її заявою після смерті батька ОСОБА_3 не може бути відкрита, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для звернення з такою заявою.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області 31.03.2021 у справі № 557/465/20 задоволено позов ОСОБА_1 , визнано недійсними договори дарування від 28.01.2020, якими ОСОБА_2 подарувала своєму синові ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:0486 та :01:003:0487, які знаходяться в смт Гоща, скасовано державну реєстрацію договорів дарування. Додатковим рішення у цій же справі від 26.08.2021 припинено право власності ОСОБА_7 на вказане майно.

20.10.2021 на підставі рішення Корецького районного суду Рівненської області у справі № 557/465/20 внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, припинено право власності ОСОБА_7 на вказані вище об`єкти нерухомого майна, що підтверджується витягами від 26.10.2021 №№ 281313201, 281316518 та 281327192.

13.12.2021 приватний нотаріус Скоромна Ю.А. своєю постановою № 197/02-31 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що залишилося по смерті її батька ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, з наявністю спадкоємця за заповітом, з відсутністю правовстановлюючих документів та наявністю арешту на нерухоме майно.

Як вбачається з копії паспорта позивачки, доданого до позовної заяви, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано у буд. АДРЕСА_2

Позивачка звернулася з позов про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, що свідчило б про прийняття нею спадщини за законом без подання відповідної заяви нотаріусу.

Спірні правовідносини регулюються главами 86 «Спадкування за законом» і 87 «Здійснення права на спадкування» книги шостої «Спадкове право» ЦК України.

VІ. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При цьому, як роз`яснено у пункті 2 цієї Постанови, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, саме на позивача покладено обов`язок доказування факту спільного проживання належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами, що узгоджується з вимогами ст. 318 ЦПК України.

Дослідивши матеріали по справі, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту прийняття нею спадщини після смерті її батька.

Суд звертає увагу, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Одночасно факт спільного проживання зі спадкодавцем, передбачає сумісний побут та ведення спільного господарства.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Так, позовні вимоги позивачки грунтуються виключно на доказах оплати вартості поховання батька позивачкою та на показаннях свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що знає позивачку ОСОБА_1 з 1975 року, працював з ОСОБА_12 , чоловіком позивачки, бував у них вдома щокількаднів. Сім`я ОСОБА_13 багато уваги приділяла батькам, допомагали батькам позивачки в обробці землі, відгодівлі худоби, заготівлі кормів. У 2005 році померла мати позивачки і вона сама стала доглядати батька, все робила сама. Покійний ОСОБА_3 проживав у своєму будинку, під наглядом ОСОБА_1 . Відповідачку ОСОБА_2 вперше побачив у судовому засіданні. Показав, що у будинку ОСОБА_3 він не бував, не було потреби.

Свідок ОСОБА_10 показав, що був другом чоловіка позивачки, який був дядьком дружини свідка, тому йому часто приходилося бувати у нього вдома, відвідував кілька разів на рік. Позивачка і її батьки жили через паркан. Сім`я позивачки доглядала за батьками, здійснювала у них господарські роботи, про що свідку стало відомо зі слів чоловіка позивачки ОСОБА_12 . З самим батьком позивачки ніколи не спілкувався. Чи проживала позивачка з батьком на момент його смерті свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_11 надала свідчення, відповідно до яких знайома з позивачкою з дитинства. Позивачка постійно була біля батьків, городи були поруч. Позивачка допомагала батькам заготовляти сіно, солому. Відповідачка ж приїжджала на вихідні, проходила повз подвір`я свідка. Коли померла мати позивачки, то батькові потрібен був постійний догляд, тому позивачка його доглядала, постійно була біля батька, казала свідку, що мусила ночувати у нього. При цьому, на уточнююче запитання представниці відповідачки свідок показала, що вдома у ОСОБА_3 не бувала, а заходила лише до будинку позивачки.

Свідок ОСОБА_9 показала, що працювала разом з позивачкою з 1976 по 1985 роки. Стверджувала, що позивачка є добросовісною людиною, коли мати була хвора, то позивачка ходила доїти корову матері, у всьому допомагала, жила поруч. Відповідачка ж приїжджала лише на вихідні. Після смерті матері позивачка доглядала батька. Стверджує, що позивачка на момент смерті проживала з батьком. Такий висновок зробила з того, що бачила позивачку на похоронах батька, а відповідачки не бачила, крім того, позивачка сама їй про це розповідала. На уточнюючі запитання представниці відповідачки свідок наполягала, що сама бачила, що позивачка жила з батьком, у його кімнаті.

Проаналізувавши покази свідків, суд загалом оцінює їх критично, оскільки жоден свідок не підтвердив факт та обставини спільного постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 на момент його смерті в розумінні положень частини 3 статті 1268 ЦК України, а саме показами свідків не підтверджено наявності у сторін сумісного побуту, спільного господарства.

Суд звертає увагу на те, що лише свідок ОСОБА_9 прямо підтвердила, що знає про те, що позивачка ОСОБА_1 проживала з померлим ОСОБА_3 на момент його смерті, причому додала, що їй це відомо зі слів позивачки. І хоча після цього свідок почала стверджувати, що сама це бачила, суд ставиться до показань свідка критично з підстав, наведених у попередньому абзаці.

Будь-яких інших доказів, крім показань свідків, на підтвердження факту спільного проживання, позивачкою суду не надано.

Натомість, допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідачки свідки надали показання, які спростовують доводи позивачки.

Так, свідок ОСОБА_14 показала, що є сусідкою позивачки і її покійних батьків, живе приблизно в десяти метрах, і всі події відбувалися на її очах. Поки мати позивачки і відповідачки була живою, то всі вони жили окремо. Відповідачка ОСОБА_2 приїжджала і допомагала. Позивачка ОСОБА_1 мала своє господарство і жила окремо. Коли ОСОБА_3 захворів, то відповідачка покинула роботу і доглядала батька. Саме ОСОБА_2 проживала з батьком на момент його смерті, а не ОСОБА_1 . Свідок сама це бачила, коли приходила у будинок ОСОБА_3 , востаннє була там за тиждень до його смерті. Бачила речі відповідачки, одяг, взуття. Стверджує, що близько року до смерті ОСОБА_3 бачила у нього на подвір`ї та в домі ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_15 показав, що був знайомим з ОСОБА_3 давно. Зі слів ОСОБА_3 він пропонував поділити своє майно між доньками, але вони відмовилися. Стверджує, що ОСОБА_1 не доглядала за батьком, робила це ОСОБА_2 . Саме ОСОБА_2 жила з батьком на момент його смерті, і продовжила там жити і після неї. Він це знає, оскільки сам часто бував у домі в ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_16 , сусідка сторін по справі, показала, що знає обох давно, є однолітком відповідачки. Сім`я раніше жила дружно, батько допомагав позивачці побудувати будинок. Відповідачка часто приїжджала, допомагала, забирала до себе матір, коли та хворіла, приїжджала до батька, коли той залишився сам. Стверджує, що ОСОБА_1 жила у себе вдома, а не з батьком. Свідок часто бувала в домі ОСОБА_3 , оскільки користувалася його телефоном.

Показання свідка ОСОБА_17 , допитаної в судовому засіданні, судом до уваги не беруться за обгрунтованим клопотанням представниці позивачки.

Крім показань свідків, судом приймаються до уваги письмові докази, додані відповідачкою до відзиву на позов.

Так, відповідно до довідки Корецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 305/04 від 16.02.2017, ОСОБА_1 отримала допомогу на поховання ОСОБА_3 в розмірі двох пенсій, на підставі разового доручення № 297 від 23.06.2009.

Згідно з довідкою, виданою 22.03.2017 ФОП ОСОБА_18 , ОСОБА_2 17.06.2009 сплатила кошти в сумі 2100 грн. за жалобний обід у зв`язку з похованням батька ОСОБА_3 .

Вказані докази заперечують версію позивачки про поховання батька лише за її власний рахунок, яку вона поклала в основу своїх аргументів про проживання з батьком на момент його смерті.

Загалом, докази здійснення позивачкою витрат з поховання спадкодавця суд не приймає у якості доказу спільного проживання, оскільки здійснення дочірнього обов`язку з поховання померлого батька суд вважає цілком природнім проявом близьких родинних стосунків, який, однак, не може слугувати доказом на підтвердження факту спільного проживання.

Також, суд звертає увагу, що у довідці № 163 від 17.06.2009, виданій виконкомом Гощанської селищної ради позивачці на засвідчення того, що вона здійснила поховання померлого ОСОБА_3 , зазначено її місце проживання АДРЕСА_3 , яке є її адресою реєстрації, а не місцем проживання її померлого батька АДРЕСА_3 .

Крім того, з довідки № 02-29/462 від 15.03.2017, виданої Гощанською селищною радою вбачається, що ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_3 (де до моменту своєї смерті проживав ОСОБА_3 ), без реєстрації, з 15.12.2008 по день видачі довідки, про що свідчать свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_17 .

Також, факт проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_3 , щоправда, без зазначення періодів, стверджується довідкою ЦНАП Гощанської селищної ради від 26.10.2021 № 09-03-04/47.

Хоча предметом доказування у цій справі не є факт проживання відповідачки ОСОБА_2 зі своїм батьком ОСОБА_3 на момент його смерті, і суд в межах провадження у цій справі не зобов`язаний і не вправі визнавати чи не визнавати цей факт встановленим, однак докази, надані стороною відповідачки, спростовують версію подій, викладену позивачкою в позовній заяві, запереченнях на відзив та усних аргументах, наведених у судовому засіданні, про те, що з ОСОБА_3 на момент його смерті постійно проживала позивачка ОСОБА_1 .

Однак, суд наголошує, що оскільки позивачкою в ході судового розгляду не надано достатніх, належних та достовірних доказів на підтвердження своїх вимог, а факт спільного постійного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету/витрат зі спадкодавцем нею не доведений, то надані відповідачкою докази є лише додатковим, не основним аргументом для висновку суду про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим суд не приймає посилання відповідачки на те, що позивачкою пропущено строк позовної давності. Суд виходить з того, що лист нотаріуса від 22.04.2022 від 167/01-14, яким ОСОБА_1 роз`яснено, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, не є відмовою у вчиненні нотаріальної дії в розумінні закону. Постанову ж № 197/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину позивачка отримала лише 13.12.2021. Тобто, на момент звернення з цією позовною заявою до суду позивачкою не пропущено трирічного строку позовної давності.

Висновок суду узгоджується із позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який у свіїй постанові від 06 жовтня 2021 року по справі № 702/61/20 зазначив, що лист-відповідь нотаріуса щодо роз`яснення порядку отримання свідоцтва про право на спадщину не свідчить про відмову позивачу у видачі такого свідоцтва.

Крім того, суд не приймає аргументу відповідачки, що у рішенні Корецького районного суду від 25.09.2019 у справі № 557/311/17 встановлено факт, що ОСОБА_1 не проживала з ОСОБА_3 на момент його смерті, оскільки у вказаному рішення вказано, що факт такого проживання не встановлено, однак, не вказано й що встановлено протилежне.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту її постійного спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час його смерті та відкриття спадщини слід відмовити у зв`язку з недоведеністю цього факту.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 07.11.2022.

С у д д я П.В. Тишкун