Справа № 135/1202/22
Провадження № 4-с/135/1/22
У Х В А Л А

іменем України

20.12.2022 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ладижині Вінницької області скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Тараса Володимировича, заінтересована особа ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 69356037,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2022 до Ладижинського міського суду Вінницької області із вказаною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить визнати дії начальника Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайка Т.В. щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2022 у виконавчому провадженні ВП № 69356037 неправомірними; визнати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2022 у виконавчому провадженні ВП № 69356037 неправомірним та скасувати; визнати постанову про арешт грошових коштів боржника від 10.11.2022 неправомірною та скасувати; визнати постанову про арешт майна боржника від 10.11.2022 неправомірною та скасувати; зобов`язати начальника Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайка Т.В. усунути його порушені права як боржника шляхом зняття арешту з майна та коштів.

В обґрунтування цих вимог зазначив, що на виконанні Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження ВП № 69356037 з примусового виконання судового наказу № 135/512/22, який виданий 22.06.2022 Ладижинським міським судом Вінницької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що ним відразу, після винесення начальником зазначеного відділу ДВС Зайко Т.В. постанови про відкриття провадження від 07.07.2022, подано з місця роботи довідку для нарахування заборгованості по аліментах та квитанції про добровільну сплату аліментів на рахунок стягувача. Згідно вказаної довідки, отриманий ним дохід складає 2000 грн, що є меншим розміру у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому він добровільно сплачував аліменти саме у розмірі, який становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість начальник відділу ДВС ОСОБА_4 всупереч вимогам Закону, для розрахунку суми з якої нараховано аліменти, взяв середню заробітну плату по Вінницькій області, та виходячи з даного розміру нарахував йому заборгованість. Після цього, начальник відділу ДВС Зайко Т.В. неправомірно виніс 10.11.2022 постанови про арешти грошових коштів та майна боржника. Вважає зазначені дії начальника відділу ДВС Зайко Т.В. неправомірними та такими, що суперечать вимогам Закону.

ОСОБА_1 під час судового розгляду скаргу підтримав частково, зазначив, що в частині скасування рішень начальника відділу ДВС Зайко Т.В., а саме: розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2022, постанови про арешт грошових коштів боржника від 10.11.2022, постанови про арешт майна боржника від 10.11.2022, а також зобов`язання начальника відділу ДВС Зайко Т.В. усунути його порушені права як боржника шляхом зняття арешту з майна та коштів відмовляється у зв`язку зі скасуванням зазначених рішень начальником відділу ДВС Зайко Т.В. Натомість наполягає на визнанні дій начальника відділу ДВС Зайко Т.В. щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2022 неправомірними. Надалі подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Начальник Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Т.В. подав до суду заяву, в якій просив скаргу залишити без задоволення, оскільки 15.11.2022, тобто до подання скарги до суду, ним винесено постанови про скасування арешту на майно та кошти боржника, а також скасовано розрахунок заборгованості. Просив розгляд скарги проводити без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, просила розгляд скарги проводити у її відсутність, щодо вимог скарги поклалася на розгляд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, надані органом ДВС належним чином завірені копії виконавчого провадження № 69356037, з`ясувавши позицію сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Під час судового розгляду даної скарги встановлені наступні факти.

На виконанні Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебувало виконавче провадження ВП № 69356037 з примусового виконання судового наказу № 135/512/22, який виданий 22.06.2022 Ладижинським міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вказане виконавче провадження відкрито 07.07.2022 начальником Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Т.В. на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 про примусове виконання судового наказу.

В матеріалах виконавчого провадження № 69356037 містяться надані боржником довідки: від 11.07.2022 про те, що ОСОБА_1 працює постійно у ТОВ «УкріД Група» на посаді директор і його заробітна плата за період з липня 2021 по червень 2022 складає 0 (нуль) гривень; від 11.07.2022 про те, що ОСОБА_1 працює постійно у ТОВ «Віс Група» на посаді директор і його заробітна плата за період з липня 2021 по червень 2022 складає 24000 гривень, щомісячна зарплата складає 2000 грн.

Також в матеріалах виконавчого провадження № 69356037 містяться надані боржником копії квитанції про сплату аліментів на користь ОСОБА_2 : від 15.07.2022 за червень 2022 року у сумі 670 грн; від 15.07.2022 за липень 2022 року у сумі 1375 грн; від 02.08.2022 за серпень 2022 року у сумі 1375 грн; від 01.09.2022 за вересень 2022 року у сумі 1375 грн; від 03.10.2022 за жовтень 2022 року у сумі 1375 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який сформований 01.11.2022 начальником Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Т.В., заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 69356037 складає 11470 грн: за червень 2022 року 2858 грн, за липень 2022 року - 2153 грн, за серпень 2022 року - 2153 грн, за вересень 2022 року - 2153 грн, за жовтень 2022 року - 2153 грн. Для розрахунку суми з якої нараховані аліменти, державний виконавець взяв середню заробітну плату працівника для цієї місцевості 14112 грн.

10.11.2022 начальником Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Т.В. у виконавчому провадженню № 69356037 винесено постанови: про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та про накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_1 .

15.11.2022 боржником ОСОБА_1 подано декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи.

15.11.2022 начальником Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Т.В. у виконавчому провадженню № 69356037 винесено постанови: про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 та про зняття арешту з грошових коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно листа від 18.11.2022 за № 6709 Ладижинський відділ державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повідомляє боржника ОСОБА_1 про те, що державним виконавцем взято до уваги його декларацію про доходи та зроблено перерахунок заборгованості по аліментах.

19.12.2022 стягувачем ОСОБА_2 подано заяву про повернення їй виконавчого документу, а саме судового наказу № 135/512/22, який виданий 22.06.2022 Ладижинським міським судом Вінницької області.

19.12.2022 начальником Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Т.В. у виконавчому провадженню № 69356037 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Стосовно позиції начальника органу ДВС щодо залишення скарги без задоволення в зв`язку з тим, що 15.11.2022, тобто до подання скарги до суду, ним винесено постанови про скасування арешту на майно та кошти боржника та скасовано розрахунок заборгованості, а також 19.12.2022 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, суд зазначає наступне.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 17.06.2020 у справі № 715/974/13-ц (провадження № 61-3694св20), зазначив, що необхідність запровадження пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України обумовлено змінами до статті 124 Конституції України, згідно з якими юрисдикція судів поширюється лише на будь-який юридичний спір. Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спору про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися по суті технічно, а тому слід подавати сутнісне, а не формальне значення. Прикладом відсутності предмету спору можуть бути дії сторін, чи обставини, якщо неврегульовані спірні питання відсутні. З огляду на викладене, було скасовано ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

З пояснень скаржника в судовому засіданні слідує, що не дивлячись на скасування оскаржуваних рішень самим виконавцем та повернення виконавчого провадження, він наполягає на розгляді своєї скарги в частині визнання дій начальника відділу ДВС Зайко Т.В. щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2022 неправомірними, а відтак не планує залишати вказану скаргу без розгляду.

З огляду на вищевказані дії скаржника, існує неврегульоване спірне питання, яке підлягає вирішенню в судовому порядку, а тому рішення про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору, в даному конкретному випадку, не буде ґрунтуватися на засадах верховенства права, а отже не буде законним і обґрунтованим.

Суд не може скасувати рішення, зокрема постановлене у формі постанови, яке вичерпало свою дію фактом його фактичного виконання, однак може надати правову оцінку, чи воно відповідало вимогам закону на момент його ухвалення (винесення) державним виконавцем.

За таких обставин, судом здійснено розгляд скарги по суті з врахуванням уточнених вимог скаржника.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - «рішення») - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно із пунктом 8 розділу XVI (Особливості виконання рішень про стягнення аліментів) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Проаналізувавши викладені вище факти та вимоги Закону, суд приходить до наступних висновків.

Так, з виконавчого провадження № 69356037 видно, що з боржника ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Боржником ОСОБА_1 , після винесення начальником відділу ДВС Зайко Т.В. постанови про відкриття провадження від 07.07.2022, подано з місця роботи довідку про доходи в розмірі 2000 грн. на місяць та квитанції про добровільну сплату аліментів на рахунок стягувача в розмірі, який становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Натомість державний виконавець, всупереч вказаним вище вимогам Закону, не взявши до уваги отриману інформацію про доходи працюючого боржника, неправомірно нарахував заборгованість зі сплати аліментів, якої не було, адже боржником своєчасно та у встановлених виконавчим документом та Законом розмірах сплачувались аліменти.

Крім того суд вказує, що виконавцем під час розрахунку заборгованості помилково застосувано норми ч. 2 ст. 195 СК України, яка регулює правовідносини щодо визначення заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу. Натомість, в даному випадку боржник офіційно працює, а тому підлягають застосуванню норми ч. 1 ст. 195 СК України.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що дії начальника Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Т.В. щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2022 у виконавчому провадженні ВП № 69356037, є неправомірними. Також суд зазначає, що підставами винесення постанов про накладення арешту на майно та грошові кошти боржника, які були винесені в подальшому, був саме даний неправомірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261, 268, 272-273, 353, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайко Тараса Володимировича, заінтересована особа ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 69356037, - задовольнити.

Визнати дії начальника Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Зайка Тараса Володимировича щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2022 у виконавчому провадженні ВП № 69356037, - неправомірними.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя