Справа № 510/2314/20
Провадження 2/510/193/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2022 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву.

Представник позивача ОСОБА_3 на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія довідки Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 24.040.2019р. № 02-14/424; копія витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 01.04.2015р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.03.2015р.; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.10.2013р. ; копія технічного паспорту на будинок садибного типу із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копії протоколів опитування осіб за їх згодою: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 21.11.2020р. ; копії паспортів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.04.2020р.; копії спадкових справ відкритих після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . За життя йому належав будинок садибного типу АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 24.04.2019р. № 02-14/424.

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті були його діти: син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_10 . Із відповідачем (колишня дружина) спадкодавця ОСОБА_11 на день смерті він був розлучений. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , його син ОСОБА_6 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За його заявою була зведена спадкова справа № 258/13. Його сестра ОСОБА_10 ніяких дій не вчинила для прийняття спадщини після смерті батька. Таким чином, після померлого ОСОБА_4 спадщину прийняв його син ОСОБА_6 та не заявив про відмову від неї. Однак, ОСОБА_6 не завершив процедуру оформлення спадщини, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 . За життя йому належав будинок садибного типу АДРЕСА_1 , який він прийняв після смерті батька.

На випадок смерті ОСОБА_6 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті була його матір: відповідач ОСОБА_2 . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , його матір ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За її заявою була зведена спадкова справа № 83/15. Однак, наразі відповідач на спадщину після смерті сина не претендує. Так, позивач по справі ОСОБА_1 у 2010р. переїхав разом із родиною до спадкового будинку те проживав з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на час смерті, про що свідчать протоколи опитування осіб за їх згодою: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 21.11.2020р. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент відкриття спадщини, позивач проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_6 . Таким чином, позивач прийняв спадщину та не заявив про відмову від неї. Відповідач на спадкове майно не претендує, залишила будинок позивачу, переїхала до іншого місця, та не заперечує щоб спадщину оформив саме позивач.

Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_6 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, після померлого ОСОБА_4 спадщину прийняв син спадкодавця ОСОБА_6 та не заявив про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_6 прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Однак, він за життя не отримав відповідне свідоцтво.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 . Позивач у справі є спадкоємцем за законом четвертої черги. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті ОСОБА_6 позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги. Відповідач як спадкоємець першої черги не заперечує проти того, щоб вказане майно оформив позивач на своє ім`я.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.3ст.1268 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 206, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков