Номер провадження: 22-ц/813/4163/22
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Власенко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Одеського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну прізвища дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Адвокат Полякова І.В. в інтересах позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Одеського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну прізвища дитини. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач повернула собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ». Від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з позивачкою. Після розірвання шлюбу відповідач участі у матеріальному забезпеченні сина не приймав, всі витрати на утримання дитини здійснювала ОСОБА_4 . І тільки, після ухвалення Суворовським районним судом м. Одеси рішення у цивільній справі № 523/19161/19 від 17.07.2020 року за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, відповідач почав сплачувати аліменти відповідно до вказаного рішення суду. При цьому, сплата аліментів обумовлена у даному випадку наявністю судового рішення, яке є обов`язковим для виконання, та за невиконання якого діючим законодавством передбачена відповідальність. Вказана обставина також негативно характеризує ставлення відповідача до виконання ним своїх батьківських обов`язків. Так, представник позивача вказує на те, що відповідач при спілкуванні з позивачем та спільними знайомими неодноразово вказував на те, що не має наміру спілкуватися із власною дитиною.

Оскільки, відповідач ОСОБА_5 не виконує своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання, медичного догляду, забезпечення духовного розвитку та спілкування з дитиною, представник позивача вказує на те, що зміна прізвище дитини буде в інтересах дитини.

З огляду на вище викладене, просила суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким змінити прізвище ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_7 », Одеському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни про народження дитини, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року у задоволенні позовної заяви адвоката Полякова Ігоря Валерійовича в інтересах позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Одеського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну прізвища дитини було відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду 16 серпня 2021 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

При цьому посилаючись на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що аліменти відповідачем було сплачено виключно на виконання відповідного рішення суду, до моменту його прийняття судом, відповідач ніякої участі в утриманні дитини не приймав та взагалі не спілкувався з дитиною з листопада 2019 року, аналогічно як і його рідні.

Весь цей час відповідач був обізнаний про місце проживання позивача, однак жодних дій з метою спілкування з дитиною не вчиняв.

Весь цей час позивач самостійно забезпечувала дитину, крім того встановлений розмір аліментів у сумі 1200 гривень на думку позивача абсолютно не свідчить про ставлення батька до його батьківських обов`язків.

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до невірного застосування норм права та навіть сталої судової практики до спірних правовідносин.

По даній справі між відповідачем та дитиною відсутні будь-які стосунки, відповідач не зберіг та не намагався зберегти близькі стосунки з дитиною не продовжував брати участь у її вихованні.

12 листопада 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_5 адвоката Сакали М.Я. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

При цьому посилаючись на те, що твердження, викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності, оскільки відповідач ніколи не відмовлявся від надання допомоги власній дитині.

Щодо спілкування з дитиною, вказує, що з 2019 року по сьогоднішній день апелянт вчиняє дії, які перешкоджають відповідачу бачитись з сином.

Також вказує, що апелянт змінила місце проживання, на телефонні дзвінки не відповідає, місце перебування дитини та апелянта відповідачу невідоме.

Щодо матеріального забезпечення дитини вказує, що відповідач має бажання приймати участь у догляді та вихованні дитини, зокрема: сплачувати витрати на відвідування лікарні, дитячого садка, купляти подарунки.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.09.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

29 вересня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву, якою усунуто недоліки зазначені у вище вказаній ухвалі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Одеського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну прізвища дитини було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року справу призначено до розгляду.

05 січня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від відділу державної реєстрації актів цивільно стану у місті Одесі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого представник третьої особи просить розглядати справу за його відсутності. В разі задоволення позовних вимог позивача в рішенні обов`язково необхідно зазначити відомості про дитину, які підлягають зміні «прізвище».

05 серпня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутністю відповідача та його представника.

01 листопада 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від апелянта надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а саме: копію заяви про відмову від позову ОСОБА_5 по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 про визначення способу участі у вихованні дитини та копію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2022 року по справі №523/2733/20.

15 грудня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд вказаної справи за її відсутності.

Сторони до судового засідання не з`явились про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 було розірвано, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного рішення (а.с. 21).

Після розірвання шлюбу позивач повернула собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Від даного шлюбу народилася дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія Свідоцтва про народження а.с. 9).

З наявного в матеріалах справи копії Акту про проживання дитини від 27.02.2020 року вбачається, що малолітній ОСОБА_2 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (Акт а.с. 10).

Факт проживання малолітньої дитини з позивачем також не заперечувався представником відповідача у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2020 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/19161/19 ухвалено стягувати із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12000 грн. щомісячно.

У наданому до суду представником відповідача відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач ОСОБА_5 сплачує визначенні рішення суду аліменти належним чином та будь яка заборгованість зі сплати аліментів у нього відсутня.

Суд констатує, що факт відсутності заборгованості та справності виконання рішення суду про стягнення аліментів також не заперечувався представником позивача в судовому засіданні.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зміни прізвища дитини, суд першої інстанції виходив з того, що підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язок щодо малолітнього сина, не встановлено, так само як не встановлено й обставин того, що зміна прізвища дитини буде відповідати її інтересам.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина відповідно до статті 7 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності.

Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. При вирішенні спору щодо дитини судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одним з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

У статті 12 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

01 квітня 2007 для України набула чинності Європейська конвенція про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року.

Положеннями статті 3 Європейської конвенції передбачено права дитини бути проінформованим та висловити свою думку під час розгляду справи (судового розгляду).

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється наступними правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультації; мати можливість висловлювати свої думки; бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення.

Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено порядок прийняття рішення судовими органами під час розгляду справи, що стосується дитини.

Так, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує дитину сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб (у разі необхідності - приватно), якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Згідно зі статтею 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо.

Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь в її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища.

За тих обставин, коли батько (мати) не лише не спілкується з дитиною, хоча ніхто не перешкоджає йому (їй) в цьому, не виявляє щодо дитини батьківської турботи і уваги, то його (її) заперечення не можуть бути безумовною підставою для відмови у зміні прізвища дитини за наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість і доцільність такого рішення.

Вирішуючи спір колегія суддів враховує, що між сторонами склалися неприязні і складні відносини, які не можуть дійти спільної думки щодо виховання і утримання дитини, які звинувачують один одного в незабезпеченні належних умов для цього, зокрема, позивачка вважає, що відповідач неналежно піклується про дитину, не забезпечує її утримання, не приділяє уваги в тому числі щодо стану здоров`я, коли відповідач вважає, що позивачка чинить йому перешкоди для цього, він не може мати вільного доступу до дитини і вільно спілкуватися з нею, тощо.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання ним своїх батьківській обов`язків щодо малолітнього сина, що в свою чергу не може бути підставою для зміни прізвища дитини.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Позивачем не зазначено жодних обставин, які свідчать про необхідність зміни прізвища сина, та не вказано, яким саме інтересам дитини будуть відповідати такі зміни. Вказані обставини не встановлені також і судом під час розгляду справи.

Отже, позивачем не доведено необхідність зміни прізвища сина, а також того, що зміна прізвища відповідатиме його інтересам, психологічному та гармонійному розвитку.

Суд першої інстанції, виходячи з інтересів дитини та за відсутністю обставин, які свідчать про необхідність змінити прізвище дитини, зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зміни прізвища дитини.

Зазначене відповідає висновкам, які викладено у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 365/322/17 (провадження № 61-4097св19), від 13 квітня 2020 року у справі № 265/3172/14-ц (провадження № 61-1292св19), від 13 травня 2021 року у справі № 369/12529/17 (провадження № 61-5029св20), від 15 вересня 2021 року у справі №754/18412/19 (провадження №61-8702св21).

Слід також зауважити, що батьки мають право змінити прізвище дитини лише до досягнення дитиною 16 років. По досягненні цього віку питання щодо зміни прізвища може бути ініційовано лише самою дитиною у порядку, встановленому Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 915.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави, передбачені частиною 5 статті 148 СК України для зміни прізвища дитини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком районного суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, і які були обґрунтовано спростовані. При цьому колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З огляду на наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення. Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Одеського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зміну прізвища дитини залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова