Провадження № 2/359/233/2022
Справа № 359/8542/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Яковлєва Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Громадська організація «Садівницьке товариство «Економіст» про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

28 жовтня 2020 року керівник Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держзем-агентства у Київській області № 10-1526/15-15-сг від 26 лютого 2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22994692 від 20 липня 2015 року, з одночасним скасуванням запису про право власності (номер 10555004) та усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :04:006:1712, загальною площею 0,1000 га, шляхом її повернення на користь Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Вимоги обґрунтовувано тим, що наказом Головного управління Держземагентства у Київській області №10-1526/15-15-сг від 26 лютого 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, та надано у власність вказаної особи земельну ділянку загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:006:1712 для індивідуального садівництва із земель державної власності на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.

На підставі вищезазначеного наказу Головного управління Держземагентства у Київській області відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:1712 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На даний час, відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки із кадастровим номером :04:006:1712 є ОСОБА_1 ..

Проте, наказ ГУ Держземагентства у Київській області №10-1526/15-15-сг від 26 лютого 2015 року виданий з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки спірна земельна ділянка із кадастровим номером :04:006:1712 накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу озера Острівки (Млинне), що знаходиться в заплавній частині річки Дніпро.

Прокурор зазначив, що відповідно інформації Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України за № 01-12/732 від 15 серпня 2019 року встановлено, що озеро Острівки (Млинне) знаходиться в заплавній частині річки Дніпро і відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення згідно ст. 5 Водного кодексу України. Також, за змістом вимог ст. 88 Водного кодексу України прибережна захисна смуга вказаного об`єкту водного фонду повинна складати 100 метрів. При цьому, управління не має можливості надати картографічні матеріали з відображенням місця розташування земельної ділянки та прибережної захисної смуги водного об`єкту.

Згідно інформації та схеми розташування земельних ділянок з внесенням охоронної зони озера Острівки (Млинне), наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АРМУКРЗЕМГІРОЕКТ» наведеної у листі № 18 від 16 вересня 2019 року, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:1712 розташована у межах прибережної захисної смуги озера Острівки (Млинне).

Таким чином, виходячи із інформації Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра та ТОВ «АРМУКРЗЕМГІРОЕКТ» спірна земельна ділянка фактично розташована в межах прибережної захисної смуги озера Острівки (Млинне), яке знаходиться в заплавній частині річки Дніпро та відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення належать до категорії земель водного фонду та не можуть бути передані у приватну власність громадян.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 04 грудня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

04 лютого 2021 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Держгеокадастру у Київській області, яким представник заперечував проти задоволення позову.

05 лютого 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов від представника ОСОБА_1 адвоката Палій С.М., яким просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та застосувати строки позовної давності до даного спору.

16 лютого 2021 року до суду надійшов відзив на позов від Центрального міжрегіональ-ного управління юстиції (м. Київ), яким представник просив відмовити у задоволенні позову.

19 серпня 2021 року представник Київської обласної державної адміністрації подав пояснення, якими позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, залучено Громадську організацію «Садове товариство «Економіст».

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області №10-1526/15-15-сг від 26 лютого 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, та надано їй у власність земельну ділянку загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:006:1712 для індивідуального садівництва із земель державної власності на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.

На підставі вищезазначеного наказу Головного управління Держземагентства у Київській області відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :04:006:1712 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08).

Рішенням державного реєстратора проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, кадастровий номер земельної ділянки :04:006:1712, за суб`єктом: ОСОБА_1 , форма власності: приватна, розмір частки: 1.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки із кадастровим номером :04:006:1712 є ОСОБА_1 ..

З інформації, наданої Басейновим управлінням водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України за № 01-12/732 від 15 серпня 2019 року, вбачається, що озеро «Острівки» (Млинне) знаходиться в заплавній частині р. Дніпро, озеро відноситься до водних об`єктів загальнодержавного значення відповідно ст.5 Водного кодексу України. Прибережна захисна смуга повинна складати 100 метрів відповідно ст. 88 Водного кодексу України.

З відповіді ТОВ «АРМУКРЗЕМПРОЕКТ» за № 18 від 16 вересня 2019 року вбачається, що за результатами співставлення каталогів координат земельних ділянок, вказаних у запиті, а також даними публічної кадастрової карти України, встановлено факт знаходження земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером :04:006: 1712, в 100 метровій прибережній захисній смузі озера Острівки.

Державне агентство водних ресурсів України листом від 19 лютого 2018 року повідомило голову СТ «Економіст» ОСОБА_2 на його запит про те, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Гнідинської селищної ради Бориспільського району щодо земельних ділянок, в тому числі ділянки із кадастровим номером :04:006:1712, на погодження до Агентства не надходили.

Міністерство екології та природних ресурсів України листом від 26 лютого 2018 року повідомило СТ «Економіст» про те, що міністерство не має інформації щодо землевід-ведення ділянки із кадастровим номером :04:006:1712.

З висновку експерта Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 01 вересня 2021 року за № 20619/21-41 встановлено, що межі земельної ділянки із кадастровим номером :04:006:1712 накладається на землі водного фонду, а саме : площею 0,0186 га на водне плесо, площею 0,0814 га на прибережну захисну смугу озера та дренажного каналу.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Земля, згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України, яка знаходиться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За ч.1-3 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподар-ських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 15-1 ЗК України передбачено, що до повноважень центрального органу виконав-чої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин належить, зокрема ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, проведення державної експертизи землевпорядної документації, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, наділені повноваженням передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у власність або користування для всіх потреб.

За змістом ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського. Ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Статтею 19 ЗК України регламентовано, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, до яких відносяться і землі водного фонду.

Відповідно ч. 1 ст. 58 ЗК України, ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Отже, в силу імперативних приписів закону до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Згідно ст. 4, 85 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смутами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

За приписами ст. 59 ЗК України встановлено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).

Цією ж статтею встановлено вичерпний перелік видів функціонального використання земель водного фонду, для яких їх можуть передавати в користування громадян органи місцевого самоврядування та виконавчої влади.

Зокрема, землі водного фонду можуть передаватись в користування лише для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Чинним законодавством передбачено лише один випадок, коли землі водного фонду можуть передаватись у приватну власність та п`ять випадків, коли їх може бути передано в користування. Разом з тим, передача у приватну власність земель водного фонду для індивідуального садівництва законом взагалі не передбачена.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово, й зокрема у справі за №504/2864/13 звертала увагу на те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст.59 цього Кодексу.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі за № 487/10128/14-ц (п.80), від 22 листопада 2018 року у справі за № 504/2864/13-ц (п.70), від 22 травня 2018 року у справі за №469/1203/15-ц.

Згідно ч. 2 ст. 58 ЗК України земельним законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду шляхом встановлення водоохоронних зон та прибережних захисних смуг для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм.

Частинами 1, 2 ст. 88 Водного кодексу України визначено, що з метою охорони поверхне-вих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер -100 метрів.

Аналогічні нормативи містяться й у додатку № 13 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 173 від 19 червня 1996 року (в редакції від 02 жовтня 2009 року).

Отже, з аналізу вищезазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) вбачається, що землі під водними об`єктами, а також прибережні захисні смути вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян аргіогі, оскільки імперативно обмежені у цивільному обороті та на них поширюється окремий, чітко визначений законодавством порядок і способи використання.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене законом (ст. 88 Водного кодексу України), а тому відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність останньої, оскільки її розміри встановлені законом (дана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі за № 469/1393/16-ц, Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі за № 6-16цс14 та від 24 грудня 2014 року у справі за № 6-206цс14).

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі за №469/1393/16-ц зазначено, що «системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки, за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги, необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 486 від 08 травня 1996 року.

Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст. 59 ЗК України, суперечить нормам ст. 83, 84 цього Кодексу.

Відповідна позиція також неодноразово відображена у постановах Верховного Суду України (зокрема, від 21 травня 2014 року у справі за № 6-14цсі4, від 03 листопада 2015 року у справі за № 810/2041/14) та Великої Палати Верховного Суду (зокрема, від 15 травня 2019 року у справі за № 372/2180/15, від 30 січня 2019 року за № 357/9328/15).

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У ст. 256, ч. 1 ст. 257 ЦК України зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 260 ЦК України визначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням норм Земельного та Водного кодексів України розглядається як непов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.

Відтак, позовна вимога про витребування земельної ділянки слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

Зазначена правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі за № 487/10128/14-ц, постанові від 28 листопада 2018 року у справі за № 504/2864/13-ц, постанові від 04 липня 2018 року у справі за № 653/1096/16-ц, постанові від 07 квітня 2020 року у справі за № 372/1684/14-ц.

Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав» застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно положень ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Законний володілець земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права користування на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Належними та допустимими доказами позивачем доведено, що земельна ділянка із кадастровим номером :04:006:1712, що належить ОСОБА_1 , відноситься до земель водного фонду, її частина площею 0,0814 га накладається на прибережну захисну смугу озера та дренажного каналу. Вказана ділянка за чинним законодавством не може бути передана у приватну власність громадян. Іншими учасниками справи не надано жодних інших доказів або доводів, які б суперечили наведеному або спростовувували їх.

Судом встановлено, що Головним управлінням Держземагентства у Київській області порушені вимоги ст. 19, 20, 58, 59, 60, 61 Земельного кодексу України, ст. 4, 58, 88, 89 Водного кодексу України, п.п.1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 486 від 08 травня 1996 року, при винесенні наказу № 10-1526/15-15-сг від 26 лютого 2015 року.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-1526/15-15-сг від 26 лютого 2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, індексний номер: 22994692 від 20 липня 2015 року, з одночасним скасуванням запису про право власності номер 10555004 та усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :04:006:1712, загальною площею 0,1000 га, шляхом її повернення на користь Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 .

6. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При пред`явленні позову Київська обласна прокуратура сплатила судовий збір у розмірі 6306 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжними дорученнями № 1984 від 11 серпня 2020 року.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, сплачений прокуратурою судовий збір підлягає стягненню з відповідачів : Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 по 3153 грн. 00 коп. з кожного.

Враховуючи наведене та керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265 та 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Громадська організація «Садівницьке товариство «Економіст» про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення, - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-1526/15-15-сг від 26 лютого 2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_1 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, індексний номер: 22994692 від 20 липня 2015 року, з одночасним скасуванням запису про право власності номер 10555004.

Усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :04:006:1712, загальною площею 0,1000 га, шляхом її повернення на користь Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (, місцезнаходження: 03115, м.Київ, вул.Серпова, 3/14) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь Київської обласної прокуратури (р/р UA0015641, в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ) сплачений судовий збір по 3153 (три тисячі сто пятдесят три) гривні 00 (нуль) копійок з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 15 липпня 2022 року.

Суддя Л.В. Яковлєва