Справа № 128/1526/22
УХВАЛА
08 серпня 2022 р. м. Вінниця
Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А., оглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 - про видачу обмежувального припису, -
До Вінницького районного суду Вінницької області 01.08.2022 надійшли матеріали заяви за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 - про видачу обмежувального припису.
Ухвалою суду від 02.08.2022 року дану заяву було залишено без руху, виходячи з того, що Відповідно до вимог ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно із вимогами ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Відповідно до вимог ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Згідно з вимогами ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. Відповідно до вимог ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Враховуючи те, що розділ IV ЦПК України доповнено главою 13 "Розгляд судом справ про видачу і продовження обмежувального припису", справи цієї категорії розглядаються в окремому провадженні. Згідно з вимогами ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Так, видача обмежувального припису здійснюється шляхом ухвалення рішення суду в порядку окремого провадження. Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Як вбачається зі змісту заяви про видачу обмежувального припису, що розглядається в порядку окремого провадження, заявлено вимогу, щодо усунення перешкод в користування житловим будинком, в якому вони спільно проживають. Однак заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, хто є власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до ст.26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дійсно передбачено, такий від обмежувального припису, як «усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи», однак це в свою чергу вимагає надання суду доказів того, що приміщення за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у власності (повній чи частковій) постраждалої особи, що виконано заявником не було.
Для усунення недоліків судом був установлений строк, який не може перевищувати 2-х днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Копія ухвали надіслана заявнику за зареєстрованим місцем проживання заявника.
Копію ухвали заявниця отримала 03.08.2022 року наручно.
08.08.2022 року на адресу суду надійшла заява на усунення недоліків від представника ОСОБА_1 адвоката Проценко Ю.Л. за допомогою поштового зв`язку.
Оглянувши надані суду матеріали, судом встановлено, що недоліки визначені судом першопочатково заявницею ОСОБА_3 не виконанні. Заявником надано довідку сільської ради від 25.07.2022, однак це не є правоустановчим документом, що посвідчує право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Інших даних суду не відомо. Вимоги ухвали про залишення позову/заяви без руху не виконано, заяв/клопотань не надходило.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року викладено позицію, відповідно до якої "обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою".
Таким чином, у вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
За таких обставин, дану заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику, оскільки вимоги вказані в ухвалі без руху не виконані.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -
Матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 - про видачу обмежувального припису - вважати неподаною та повернути заявнику.
Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, яка відповідатиме вимогам закону.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя І.А. Ганкіна