Справа № 466/3094/22
Провадження № 2/466/1629/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2022 року м Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа № 466/3094/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И В:

20.05.2022 адвокат Пащук Артем Ігорович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 15328,20 гривень та 992,40 гривень судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є співвласником в рівних частках за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

З вини відповідача, яка проживає поверхом вище відбулося 12.01.2022 затоплення квартири АДРЕСА_2 внаслідок забиття каналізаційного стояка, про що складено відповідний акт.

Згідно висновку експерта вартість завданої матеріальної шкоди внаслідок затоплення становить 15328,20грн.

Спроби вирішення даного спору в позасудовому порядку виявилися безрезультатними, а тому позивач вирішила звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідач не скористалася правом подання письмового відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 20.05.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача адвокат Пащук А.І. подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Плат Є.І. в судове засідання не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, заяв про відкладення судового засідання ними подано не було.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 є співвласником в рівних частках за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.8/.

Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.11/.

Як вбачається з Акту від 12.01.2022 року, який складений комісією у складі головного інженера, майстра ділянки та слюсаря-сантехніка ЛКП «Балатон 409», при огляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що затоплення квартири відбулося внаслідок забиття каналізаційного стояка у квартирі АДРЕСА_3 /арк.спр.7/.

За результатами проведеного будівельнотехнічного дослідження від 07.02.2022 року та зазначено в висновку експерта №2/22, досліджувані приміщення квартири АДРЕСА_4 . За наслідками проведеного огляду і дослідження квартири виявлено залиття квартири, причиною залиття приміщень в квартирі АДРЕСА_4 , являється проникнення рідини з приміщень квартир АДРЕСА_3 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_5 . Розмір майнової шкоди, що виникли внаслідок залиття, завданої приміщенням квартири АДРЕСА_4 становить 15328,20 грн., без ПДВ - 13102 грн. /арк.спр.14-21/.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За загальним правилом, яке міститься в ст.1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Як відповідач, так і її представник не заявляли клопотань про проведення експертизи, витребування доказів, та/або долучення інших доказів на спростування нанесеної шкоди.

Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Зважаючи на надані докази по справі, суд вважає, що позивач довів завдану йому матеріальну шкоду, внаслідок залиття нежитлових приміщень, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідач не виконала свого обов`язку щодо доведення відсутності своєї вини у заподіянні шкоди.

Враховуючи наведене, суд вважає, що залиття було спричинено внаслідок забиття каналізаційного стояка в квартирі АДРЕСА_2 .

Суд встановив, що позивач не провів ремонтних робіт у квартирі, яка була залита з квартири відповідача, а тому розмір шкоди підлягає стягнення без врахування ПДВ.

За таких обставин, суд на підставі належним чином оцінених доказів, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди його майну, вимоги розумності та справедливості, дійшов висновку, що на відповідача необхідно покласти обов`язок з відшкодування шкоди, спричиненої залиттям у розмірі 13102 грн.

Щодо стягнення судових витрат.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40гривень.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В силу ч. 1 ст.ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об`єднанням чи адвокатом.

В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо): порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», стягуються не лише участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як убачається з матеріалів справи, 02 травня 2022 року, між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Артема Пащука» в особі керуючого бюро Пащука А.І. укладено Договір про надання правничої правової допомоги №050201/22 /арк.спр.4/.

Відповідно до ст. 134 Цивільного процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно акту виконаних робіт про надання юридичних послуг, згідно договору про надання правової допомоги №050201/22 від 02.05.2022 у цивільній справі №466/3094/22 від 12.07.2022 вартість наданих ОСОБА_1 послуг /зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, подання запитів, підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів/ становить 5448грн., узгоджена сума наданих юридичних послуг складає 5000 гривень /арк.спр.61-62/. Згідно квитанції №0.0..1 від 12.07.2022 позивачем оплачено адвокату /арк.спр.63/.

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на викладене, суд вважає розмір заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу є співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на відповідача буде розмір в сумі 5000 грн.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 247, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 13102 /тринадцять тисяч сто дві гривні/, 992 /дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок/ гривень судового збору та 5000 /п`ять тисяч гривень/ витрат на правову допомогу, а всього 19094 /дев`ятнадцять тисяч дев`яносто чотири гривні 40 копійок/.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: Львівська область, Жовківський район, с.Туринка.

Повний текст рішення складено 24.10.2022.

Суддя П. С. Невойт