КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Суханової Є.М., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року про залишення без розгляду позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати та компенсації грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати та компенсації грошових коштів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати та компенсації грошових коштів.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що ордер старого зразку є неналежною підставою для представництва інтересів позивача. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, почавши досліджувати дійсність чи недійсність свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Молчанова М.Д. Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції проігноровано практику Верховного Суду у справі №757/213848/19-ц у постанові від 21 жовтня 2019 року, що є фактично ідентичною до цієї справи.

Учасники справивідзиви на апеляційну скаргу, у встановлений судом строку, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив із положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України та того, що судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати та компенсації грошових коштів, підписаного представником позивача Молчановим М.Д., документи на підтвердження повноважень якого у матеріалах справи відсутні, то позов підлягає залишенню без розгляду.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4, 7 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Встановлено, що у вересні 2021 року позивач звернулась до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати та компенсації грошових коштів. Позовну заяву підписано представником Молчановим М.Д., який на підтвердження своїх повноважень додав до позовної заяви: Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №6034, підстава видачі: Рішення Ради адвокатів міста Києва від 21.12.2017 №5, підписано Головою Ради адвокатів міста Києва Рафальською І.В., 18.01.2018 та Витяг з ЄРАУ від 02.04.2018, підписаний Головою Ради адвокатів міста Києва Рафальською І.В.; Договір про надання правової допомоги №2 ГЛО-ММД від 13.09.2021 та Додаткова Угода № 2 до Договору про надання правової допомоги від 13.09.2021р..

Згідно клопотання представника відповідача ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» адвоката Барабаш Марини Юріївни про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України. Клопотання мотивовано тим, що Молчанов М.Д. не мав повноважень для подачі та підпису позовної заяви від ОСОБА_1 в якості адвоката, оскільки він не є адвокатом, не внесений до Єдиного реєстру адвокатів України, не має особистого кабінету задля можливості згенерувати відповідний ордер, який відповідає Положенню про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019, а тому належного ордеру і не долучено до справи. Крім того додали відповідь від Національною асоціації адвокатів України та КДКА у м.Києві, що Молчанов М.Д. не є адвокатом. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 25.02.2021, встановлено, що з 08.10.2016 обрано нового голову Ради адвокатів міста Києва - Рябенька П.К. та якому в подальшому надано доступ до бази ЄРАУ для забезпечення внесення відомостей про адвокатів на Першому рівні, а отже Рафальська І.В. не була головою Ради адвокатів міста Києва та не виконувала функцій адміністратора ЄРАУ Першого рівня.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати та компенсації грошових коштів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України

У постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 липня 2019 року у справі № 855/229/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 910/3845/19 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі 757/213848/19-ц міститься висновок про те, що особа адвоката підтверджується посвідченням адвоката України та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.

Тоді як відомості до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Стаття 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає порядок припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх повноважень як адвоката діяти від імені та в інтересах ОСОБА_1 адвокат Молчанов М.Д. надав: Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №6034, підстава видачі: Рішення Ради адвокатів міста Києва від 21.12.2017 №5, підписано Головою Ради адвокатів міста Києва Рафальською І.В., 18.01.2018 та Витяг з ЄРАУ від 02.04.2018, підписаний Головою Ради адвокатів міста Києва Рафальською І.В.; Договір про надання правової допомоги №2 ГЛО-ММД від 13.09.2021 та Додаткова Угода № 2 до Договору про надання правової допомоги від 13.09.2021р..

Доказів того, що вказані документи визнані у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, матеріали справи не містять.

Також відсутні докази щодо припинення права Молчанова М.Д. на заняття адвокатською діяльністю у порядку передбаченому законом, а під час розгляду справи до матеріалів справи було долучено витяг з Єдиного реєстру адвокатів України з внесеними до нього даними про адвоката Молчанова М.Д. . (а.с. 79-89).

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 367/862/19.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду, оскільки відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України лише засвідчують внесення адвоката у такий реєстр, а особа адвоката підтверджується посвідченням адвоката України та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про те, що повноваження Молчанова М.Д. як адвоката підтверджується належними доказами, які наявні у матеріалах справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, що призвело до порушення ним норм процесуального права - статей 44, 58, 60, 62, 175, 257 ЦПК України.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 рокускасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «25» жовтня 2022 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.І. Сліпченко
Є.М. Суханова