Ухвала

16 червня 2022 року

м. Київ

справа № 336/3983/18

провадження № 61-4591ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка підписана представником Іванісовим Володимиром Сергійовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року у складі судді: Жупанова І. Б., та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З., у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Запорізька міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2022 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Іванісовим В. С., на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року з пропуском, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України, строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 29 грудня 2021 року.

У клопотанні, яке містилось у касаційній скарзі, АТ «Державний ощадний банк України» просило поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що 21 грудня 2021 року вже подавалась касаційна скарга, яка ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2022 року була залишена без руху. АТ «Державний ощадний банк України» не у повному обсязі виконало вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху, у результаті чого 06 квітня 2022 року касаційну скаргу повернуто. Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, тому АТ «Державний ощадний банк України» після усунення недоліків повторно звертається до суду. На підтвердження указаних обставин суду надано копію супровідного листа Верховного Суду від 21 січня 2022 року про направлення копії ухвали від 19 січня 2022 року, копію ухвали від 19 січня 2022 року, копію конверту, адресованого Верховним Судом АТ «Державний ощадний банк України», копію супровідного листа Верховного Суду від 03 травня 2022 року про направлення копії ухвали від 06 квітня 2022 року та матеріалів касаційної скарги, копію ухвали від 06 квітня 2022 року, копію конверту, адресованого Верховним Судом АТ «Державний ощадний банк України» із номером штрихкодового ідентифікатора № 221.

Однак, особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовувала чому нею не виконано вимоги ухвали суду про залишення попередньої касаційної скарги без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2022 року указані АТ «Державний ощадний банк України» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк, зокрема і для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та подавши відповідні докази.

У червні 2022 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 травня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» подало заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. Заява мотивована тим, що 21 грудня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» подано до Верховного Суду касаційну скаргу, яка ухвалою від 19 січня 2022 року було залишено без руху. На виконання указаної ухвали на адресу суду було надано квитанцію про сплату судового збору. В первинній касаційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» посилався на статтю 412 ЦПК України, як на підставу відповідно до якої подається касаційна скарга. Однак, Верховний Суд вирішив, що позивач не у повному обсязі виконав вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху, в результаті чого ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2022 року касаційну скаргу було повернуто. Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. Таким чином, після усунення недоліків, позивач повторно звертається із скаргою до суду. Також АТ «Державний ощадний банк України» просить визнати причини пропуску строку поважними та звертає увагу, що: первинна касаційна скарга подана у межах строку на касаційне оскарження; повторна касаційна скарга подана в межах присічного строку, без суттєвих затримок та зволікань; при поданні повторної касаційної скарги було ураховано зауваження щодо підстав касаційного оскарження, викладені в ухвалі від 19 січня 2022 року; касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики, оскільки необхідно сформувати висновок Верховного суду щодо застосування норм права, тому звернення до Верховного Суду не є формальним і АТ «Державний ощадний банк України» не зловживав своїми правами.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки АТ «Державний ощадний банк України» не обґрунтовано чому ним не виконано вимоги ухвали суду про залишення попередньої касаційної скарги без руху.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 06 квітня 2022 року про повернення попередньої касаційної скарги, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить, що АТ «Державний ощадний банк України», отримавши копію ухвали Верховного Суду від 19 січня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху, викладені в ухвалі вимоги не виконав, а саме: не надав уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав) та зазначенням відомостей про всіх учасників справи, зокрема третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Посилання АТ «Державний ощадний банк України» у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження на те, що у первинній касаційній скарзі було посилання на статтю 412 ЦПК України, як на підставу, відповідно до якої подається касаційна скарга, не є належним обґрунтуванням того, чому ним не виконано вимоги ухвали суду про залишення попередньої касаційної скарги без руху.

Будь-яких інших поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження особою, яка подала касаційну скаргу, не зазначено.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними (частина третя статті 393, пункт 4 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскільки наведені АТ «Державний ощадний банк України» у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року підстави є неповажними, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Іванісовим Володимиром Сергійовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Запорізька міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков