КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/5849/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4745/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бебешко М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 185 690 грн. 00 коп. безпідставно набутих грошових коштів та покласти на відповідача судові витрати (а.с. 1-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 17 березня 2021 року засобами соціальної інженерії невідомі особи під приводом працівників безпеки банку відкрили кредит на ім`я позивача в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та здійснили за рахунок кредитних коштів грошові перекази з картки ОСОБА_1 та картку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 суму у загальному розмірі 139 690 грн.

Крім того, 17 березня 2021 року через інтернет-банк «Приват24» з банківського рахунку позивача під керівництвом невідомої особи (начебто працівника служби безпеки банку) по телефону було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 46 000 грн. по реквізитам номеру банківського рахунку у форматі ІВАN - НОМЕР_2 , код отримувача - НОМЕР_5, банк отримувача - АТ «Універсал Банк». Загальний розмір всіх грошових переказів з рахунків позивача на рахунки відповідача становить - 185 690 грн. Жодної правової підстави для набуття грошових коштів позивача у відповідача немає, тому вони підлягають стягненню з останньої, оскільки позивач має намір закрити кредит, відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль», не сплачуючи відсотки за його користування

Зазначала, що зверталась до правоохоронних органів щодо заволодіння, вказаних у позові, грошовими коштами. Заява позивача внесена в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000489 із правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 190 КК України. На час звернення до суду з позовом кримінальне провадження знаходилось на стадії досудового розслідування (а.с. 1-5).

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів (а.с. 80-86).

Не погодившись з рішенням суду, 30 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Каленський В.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с. 90-95).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Під час розгляду справи судом першої інстанції не надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами та не з`ясовано їх правову природу. Вказував, що посилання суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні відносно відсутності станом на час розгляду справи відомостей щодо повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, складення прокурором обвинувального акту та направлення його на розгляд до суду чи тим більше обвинувального вироку суду, яким будь-яку особу визнано винуватою у незаконному заволодінні грошовими коштами ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки вказана заява була подана апелянтом з метою виявлення та притягнення до відповідальності осіб, які причасні до шахрайського заволодіння коштами, які належать позивачу (а.с. 90-95).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Каленський В.І. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Атаманчук О.О. в суді апеляційної інстанції не заперечивши фактичних обставин цієї справи заперечували проти задоволення скарги і просили її відхилити.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не прибула, про часта місцерозгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення позивачки підтвердив в суді апеляційної інстанції її представник - адвокат Каленський В.І. (а.с. 122-131, 149-160).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 березня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен банк Аваль» укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № НОМЕР_3 на суму 234 370,22 грн. Сторонами погоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки.

Цього ж дня між сторонами кредитного договору укладено заяву на приєднання до договору страхування життя № РБ1704-г від 12 червня 2020 року (а.с. 12-21).

До кредитного договору додано історію по картковому рахунку ОСОБА_1 щодо руху коштів за період часу з 15 березня 2021 року по 22 березня 2021 року (а.с. 23).

Згідно з квитанціями АТ «Райффайзен банк Аваль» від 17 березня 2021 року від платника ОСОБА_1 перераховувалися грошові кошти на карту НОМЕР_4 через систему Райффайзен Онлайн на суми: 29910 грн., 29800 грн., 20600 грн., 29400 грн., 29980 грн. (а.с. 24-28).

Довідкою АТ «Райффайзен банк «Аваль» від 18 травня 2021 року підтверджено, що ОСОБА_1 не має невиконаних зобов`язань перед банком (а.с. 29).

Дублікатом чеку АТ «КБ «ПриватБанк» від 11 травня 2021 року підтверджено переказ грошових коштів ОСОБА_1 для ОСОБА_1 на кредит рахунку НОМЕР_2 на суму 46 000 грн., що мало місце 17 березня 2021 року (а.с. 31).

У матеріалах справи міститься виписка АТ КБ «ПриватБанк» по руху грошових коштів ОСОБА_1 за період часу з 15 березня 2021 року по 22 березня 2021 року (а.с. 32-33).

Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 18 травня 2021 року підтверджено перевипуск ОСОБА_1 картки ОСОБА_1 (а.с. 34).

Листом АТ «Універсал Банк» від 15 вересня 2021 року повідомлено суд про те, що станом на 15 вересня 2021 року у АТ «Універсал Банк» (в т.ч. мобільний додаток Монобанк) відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 з платіжною карткою № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , адреса реєстрації та проживання якої: АДРЕСА_1 (а.с. 73).

19 березня 2021 року Деснянським районним управлінням поліції у місті Києві за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, щодо заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом грошових коштів у розмірі 283871 грн. Органами національної поліції розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000489 за зверненням ОСОБА_1 (а.с. 38).

Листом слідчого відділу Деснянського управління поліції у місті Києві від 22 квітня 2021 року повідомлено ОСОБА_4 про те, що вказане кримінальне провадження на даний час знаходиться на стадії досудового розслідування. Рішення щодо зупинення досудового розслідування чи закінчення кримінального провадження не приймалося (а.с. 39).

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Отже, норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, дійшла висновку, що у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь безпідставно набутих грошових коштів у сумі 185 690 грн. 00 коп. позивач посилалася на те, що з її рахунків в АТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «КБ «ПриватБанк» було перераховано грошові кошти під керівництвом невідомої особи на рахунки відповідача ОСОБА_2 .

За наявним у справі повідомленням АТ «Райффайзен банк Аваль» від 11 травня 2021 року на картку № НОМЕР_1 здійснено перекази від 17 березня 2021 року, а саме: платіж № 81948534 в сумі 29400 грн., платіж № 81947579 в сумі 29980 грн., платіж № 81944225 в сумі 20600 грн., платіж № 81943502 в сумі 29800 грн. та платіж № 81942732 в сумі 29910 грн., а всього на суму - 139 690 грн.

За дублікатом чека від 11 травня 2021 року, витягом по картці АТ КБ «ПриватБанк» від 11 травня 2021 року, 17 березня 2021 року з карткового рахунку ОСОБА_1 здійснено перерахування грошей в сумі 46 000 грн. на рахунок НОМЕР_2 (а.с. 31-33).

За повідомленням АТ «Універсал Банк» від 15 вересня 2021 року, станом на 15 вересня 2021 року у АТ «Універсал Банк» (в т.ч. мобільний додаток Монобанк) відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 з платіжною карткою № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , адреса реєстрації та проживання якої: АДРЕСА_1 (а.с. 73).

Таким чином, суд визнав доведеним перерахування з карткового рахунку позивачки ОСОБА_1 - 139 690 грн. і 46 000 грн., а всього на суму 185 690 грн. на картковий рахунок відповідачки ОСОБА_2 .

В суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_5 цих обставин, зокрема, відкриття банківського рахунку НОМЕР_2 та отримання платіжної картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , не заперечувала та пояснила, що вчинила дії щодо відкриття вищевказаних банківського рахунку та отримання платіжної картки на прохання іншої особи (знайомий чоловік її подруги), який знімав гроші з належної відповідачці банківської картки і тільки в подальшому відповідачка дізналась про незаконні дії з належним їй банківським рахунком і платіжною карткою, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання апеляційного суду (а.с. 149-150).

Судом апеляційної інстанції у цій справі не встановлено відповідних договірних відносин, а так само не встановлено перебування сторін у будь-яких правовідносинах або наявності у позивача обов`язків, визначених ЦК України, у т.ч. щодо фінансового забезпечення відповідача.

У розділі призначення платежу зазначено «поповнення карткового рахунку» отримувача коштів. При цьому, суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими доводи позивачки про відсутність будь-яких, у т.ч. договірних правовідносин між сторонами, зважаючи на фактичні обставини справи, зокрема, відкриття 17 березня 2021 року кредитного договору на ім'я позивачки і здійснення в цей же день поповнення карткового рахунку відповідачки на загальну суму 185 690 грн.

Відповідно, враховуючи характер взаємних стосунків між сторонами справи, не можливо встановити, що передання великої за розмірами грошової суми відповідала будь-якій правомірній та справедливій меті й відповідач вправі була розраховувати на те, що такі грошові кошти вона правомірно набула у власність.

За загальним правилом, набуття права власності на отримане майно від іншої особи, ґрунтується на відповідному волевиявленні відчужувача, воля якого сформована вільно. Таке волевиявлення має бути однозначним за своїм змістом та свідчити про бажання колишнього власника такого майна, спрямованого на передачу його саме у власність такого набувача.

Загальною засадою цивільного законодавства є добросовісність, розумність, справедливість. Цей принцип повною мірою підлягає як врахуванню учасниками цивільних відносин під час обрання варіанта належної поведінки з іншими учасниками, а так само має бути застосований під час оцінки судом поведінки усіх учасників цивільних відносин між собою.

Кожна особа, діючи правомірно, повинна усвідомлювати, чи існує будь-яка справедлива підстава отримання нею тих або інших грошових коштів (матеріальних благ), чи відповідає існуючий характер взаємних стосунків сторін природі та вартості певного роду отримання, чи не створює така передача блага обов`язок з повернення неналежно отриманого.

Цивільне право слугує меті забезпечення стабільності цивільного обороту, критерієм забезпечення чого є, за загальним правилом, отримання усіма учасниками цивільних відносин лише належного, тобто того, на отримання чого особа вправі справедливо та розумно розраховувати.

Отже, саме такої розумної та справедливої підстави набуття грошових коштів, що є предметом спору, у відповідача не існувало ані на час їх отримання, ані у подальшому такі підстави не виникли.

Згідно з частиною першою статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Доводи відповідачки ОСОБА_2 , у т.ч. посилання її представника - адвоката Атаманчук О.О. на електронну переписку з особою, яка за твердженням відповідачки ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволоділа грошима позивачки, на думку колегії суддів, не спростовують вищевказаних вимог законодавства і обставин справи та не можуть бути визнані підставою для відмови в задоволенні позовних вимог (а.с. 162-165).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 185 690 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Вищевказаних вимог законодавства, обставин і доказів суд першої інстанції не врахував і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не доведено безпідставності отримання відповідачем грошових коштів від позивача.

Отже, судове рішення районного суду з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати із ухваленням нового судового рішення по суті заявлених позовних вимог про задоволення позову.

Щодо стягнення судового збору.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 1 856,90 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 2 785,35 грн. за розгляд справи апеляційним судом, сплата яких підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с. 48, 97).

З огляду на положення частини 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 )на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 )185 690,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 )на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 )1 856,90 грн. судового збору за розгляд справи районним судом та 2 785,35 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених положеннями пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення - 15 липня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова