ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5628/22 Справа № 212/2289/22 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року, ухваленого суддею Колочко О.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 21 червня 2022 року,

УСТАНОВИВ

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ), від імені якого діє представник- адвокат Толстих О.Ю., звернувся до суду з позовом до АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 260 000 гривень без урахування утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03 березня 1997 року по 08 вересня 2020 року перебував у трудових відносинах із відповідачем, та працював на посадах гірника, газоелектрозварника, кріпильника шахти «Родіна».

Вказав, що рішенням МСЕК від 09.05.2022 позивачу вперше встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 65%, з яких 35%- радикулопатія, 20%- ХОЗЛ, 10% - туговухість, та встановлена третя група інвалідності, з переоглядом 01.05.2023, а також визначено потреби у медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення, показане санаторно-курортне лікування, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза в умовах виробничого пилу, шуму, переохолодження.

Зазначив, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них стан здоров`я позивача погіршується.

Вказав, що внаслідок отриманогоих хронічних професійних захворювань позивач постійно відчуває біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс та нижні кінцівки, що посилюється при рухах та після фізичних навантажень, відчуття затерпання в кінцівках, судоми у ліктьових м`язах та м`язах передпліч, частіше в нічний час, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднену ходу, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, кашель сухий, скутість у грудях, періодичний головний біль, зниження слуху, шум у вухах.

Зазначив, що настання негативних змін у житті позивача обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту життя позивача, який через професійні захворювання не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, і це доводиться робити його дружині, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих.

Вказав, що позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, поганому сні на фоні больових відчуттів. Зазначив, що негативні зміни в його житті є незворотніми, усвідомлення чого завдає позивачу душевного болю та страждань.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Відповідач, АТ «КЗРК», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необгриунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду та зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої в Відповідача з 200 000 грн. до 110 906,25 грн. з урахуванням податку та інших обов`язкових платежів.

Скаржник вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 200 000 грн. є значно завищеним, таким, що не відповідає засадам ані розумності та виваженості, ані справедливості. Вказує, що судом не враховано, що втрата професійної працездатності встановлена Позивачеві первинно та строком на один рік з подальшим переоглядом, що не виключає можливості відновлення працездатності протягом року. Крім того, Позивачеві встановлена третя група інвалідності, яка не виключає можливість подальшої трудової діяльності Позивача.

Відповідач, посилаючись на аналіз судової практики, вказує на те, що суди за аналогічних умов притримуються сталої судової практики стягнення меншої суми моральної шкоди ніж стягнута судом першої інстанції.

Скаржник вказує на те, що до початку розгляду справи Відповідачем суду було надано заяву про часткове визнання позовних вимог в сумі 110 906,25 грн. та розрахунок даної суми, який враховує такі об`єктивні показники, що впливають на розмір заподіяної моральної шкоди як стаж роботи Позивача в шкідливих умовах праці на підприємстві Відповідача та ступень втрати професійної працездатності. Сума часткового визнання позовних вимог відповідає загальній тенденції задоволення судами позовних вимог в аналогічних спорах.

Також Відповідач зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме норми податкового законодавства, в частині стягнення суми моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що є грубим порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника Відповідача ОСОБА_2 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити, змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, зменшивши його до 110 906,25 грн. з урахуванням податку та інших обов`язкових платежів, представника позивача ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 березня 1997 року по 08 вересня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював на підприємстві відповідача, з повним робочим днем у підземних умовах, на посадах гірника, газоелектрозварника, кріпильника шахти «Родіна», і був звільнений з підприємства відповідача 08 вересня 2020 року за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 26-28).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 01 квітня 2022 року, складеного на підприємстві АТ «Кривбасзалізрудком», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С5, С6, С7, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного лпечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня суглобів), хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху), із зазначенням причин його виникнення: важкість праці, пил переважно фіброгенної дії, шум (а.с. 10-17).

Згідно п.17 зазначеного Акту хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: працюючи підземним кріпильником на шахті «Родіна» ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком» у період з 06.05.1999 по 08.09.2018, ОСОБА_1 в підземних умовах встановлював тимчасові кріпильні рами і ремонти; розбирав з`єднувальні деталі за допомогою рубання або різання; знімав з`єднувальні планки, вибивав клини і знімав хомути; розбирав рами і переміщував їх елементи на місце навантаження; вибивав та прибирав затяжку, переміщував її на місце навантаження; прибирав тимчасові кріпильні рами і ремонтини; навантажував елементи кріплення, придатні для повторного використання, у вагони; випускав гірничу масу, що утворилася внаслідок вивалів з боків та покрівлі виробки; прибирав гірничу масу вручну, за допомогою скреперної лебідки, навантажувальної машини. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив аерозолів фіброгенної дії та шуму, що перевищували нормативні показники.

Відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу ОСОБА_1 продовж 21 років 04 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.

Внаслідок зазначено вище захворювання позивач ОСОБА_1 09 травня 2022 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65% (35%-радикулопатія, 20%- ХОЗЛ, 10%- туговухість) з 02 травня 2022 року до 01 червня 2023 року,з пероглядом 01 травня 2023 року. Визначено потреби медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, що підтверджується копією довідки серії 12 ААА №060343 від 09.05.2022 (а.с.16).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №130304 від 09 травня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності з 02 травня 2022 року до 01 червня 2023 року, з переоглядом 01 травня 2023 року, у зв`язку з професійним захворюванням. Також ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу, шуму (а.с.17).

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач перебував на лікуванні у медичному закладі, що підтверджується наявним в матеріалах справи виписним епікризом (а.с. 21-22).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що саме АТ «КЗРК» на якому тривалий час в шкідливих умовах праці працював позивач та отримав професійні захворювання, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, повинен відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, взяв до уваги ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань, який становить 65% з 02 травня 2022 року вперше з переоглядом до 01 червня 2023 року та встановлено третю групу інвалідності, час, протягом якого позивач працював у відповідача в шкідливих умовах праці понад 21 рік, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначив до стягнення розмір моральної шкоди 200 000 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним до стягнення розміром моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, та не погоджується з доводами сторони відповідача щодо завищеного розміру моральної шкоди, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що ОСОБА_4 , її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України Про охорону праці відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, у зв`язку із чим відхиляє доводи відповідача щодо завищеного розміру моральної шкоди, стягнутої судом з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 .

Як зазначалось вище, вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції, врахував конкретні обставини справи, глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 65% з встановленням третьої групи інвалідності, час роботи позивача на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, визначив до стягнення компенсаціюморальної шкоди в сумі 200 000 грн., з розміром якої повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга сторони відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: