Головуючий у І інстанції Волкова С.Я.
Провадження №22-ц/824/1047/2022 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернуласядо Печерського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «ФК «Горизонт», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В., про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 27719, вчиненого 15.03.2021 рокуприватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з неї, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Горизонт» суми заборгованості в розмірі 5 662 грн. 50 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 23 квітня 2021 року їй стало відомо про те, що стосовно неї приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. вчиняються виконавчі дії у виконавчому провадженні, відкритому за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» () на підставі виконавчого напису №27719, вчиненого 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., яким з позивача стягнуто неіснуючу «заборгованість».

Даний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки перед його вчиненням нотаріус був зобов`язаний надіслати боржнику вимогу про усунення порушень, і тільки після закінчення тридцятиденного строку з моменту направлення письмової вимоги міг вчинити виконавчий напис. Разом з тим, дана вимога закону приватним нотаріусом Головкіною Я.В. виконана не була.

Також позивач у позові зазначила, що стягнута з неї на користь ТОВ «ФК «Горизонт» заборгованість не є безспірною, оскільки позивач не має жодних боргових зобов`язань ні перед ким.

Крім того, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом було порушено вимоги закону, згідно яких виконавчий напис може бути вчинено лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, натомість в даному випадку договір, наданий нотаріусу кредитором, є договором надання онлайн кредиту та вчинений у електронній формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Вищенаведені обставини, на думку позивача, є підставою до задоволення її вимог та визнання виконавчого напису про стягнення з неї сум таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилалась на помилковість висновків суду стосовно того, що позивачем не надано доказів вчинення 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. виконавчого напису №27719, оскільки у якості доказу існування спірного виконавчого напису позивачем до позовної заяви було додано: копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №65143303, роздруківку Інформації з Єдиного реєстру боржників; роздруківку результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП. У всіх цих документах було зазначено, що ініціюючою подією для їх виникнення став саме виконавчий напис №27719, щодо якого і подано даний позов.

Позивач у скарзі також зазначила, що якби засідання відбулось з викликом сторін, то на вимогу суду копію вказаного виконавчого напису було б надано для огляду та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бондаренко А.О. апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Інші учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з ненадання позивачем жодного доказу вчинення 15.03.2021 року приватним нотаріусом Головкіною Я.В. виконавчого напису №27719, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, представником позивача до апеляційної скарги долучено копію виконавчого напису (а.с.48), з якої колегією суддів встановлено, що 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №27719 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості за кредитним договором 16 від 16 листопада 2019 року у розмірі 5 662 грн. 50 коп.

Вищенаведений письмовий доказ повністю спростовує висновок суду першої інстанції про недоведеність факту вчинення 15.03.2021 року приватним нотаріусом Головкіною Я.В. виконавчого напису №27719 та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 по суті та вирішуючи питання про наявність підстав для визнання оскаржуваного нею виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів виходить з наступного.

З долучених позивачем, наявних у справі письмових доказів апеляційним судом встановлено, що 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №27719 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості за кредитним договором №16 від 16 листопада 2019 року у розмірі 5 662 грн. 50 коп.

Правовою підставою вчинення вищевказаного виконавчого напису став договір № 16 від 16 листопада 2019 року надання онлайн кредиту зі строком дії 30 днів, підписаний електронними підписами директора ТОВ «ФК «Горизонт» з однієї сторони та ОСОБА_1 , як позичальника, з іншої сторони.

Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. на запит адвоката Бондаренка А.О. апеляційним судом встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця Малкової М.В. перебуває виконавче провадження №65143303 з примусового виконання виконавчого напису №27719 від 15.03.2021 року, виданого приватним виконавцем ОРНО Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості в розмірі 5 662,50 грн.; виконавче провадження відкрито постановою від 14.04.2021 року.

Встановлюючи характер спірних правовідносин та визначаючи норми матеріального права, які їх врегульовують, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 цього Закону (у редакції, чинній на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

У 2014 році до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, в справі № 826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині, наведеній вище.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 15.03.2021 року, тобто на момент, коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за договором№ 16 від 16 листопада 2019 року надання онлайн кредиту, який не є нотаріально посвідченим, що вбачається з його копії, наявної у справі.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що приватним нотаріусом виконавчий напис від 15.03.2021 року вчинено з порушенням вимог закону.

Крім того, питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, досліджувалось судом касаційної інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18).

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» та ОСОБА_1 16 листопада 2019 року укладено договір надання онлайн кредиту, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2 500,00 грн. строком на 30 днів. Договір підписано електронними підписами сторін.

Сама ОСОБА_1 факт укладення даного договору категорично заперечує. Крім того, зі змісту виконавчого напису вбачається, що стягувач нарахував боржнику за договором заборгованість, в тому числі, за відсотками на суму 1 275,00 грн. та за штрафними санкціями на суму 1 887,50 грн. за період з 20.12.2019 по 04.02.2021 року, тобто після закінчення строку дії договору, який сплив 17 грудня 2019 року (п. 1.4. договору).

Жодних розрахунків, виписок та інших документів, що підтверджують правомірність нарахування зазначених сум (процентів та штрафних санкцій) після закінчення строку кредитування, ні стороною відповідача, ні приватним нотаріусом надано не було.

Разом з тим, за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У цій же постанові зазначено, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Таким чином, зважаючи на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з недотриманням вимоги щодо безспірності заборгованості, та не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, апеляційний суд дійшов висновку, що напис вчинений з порушенням статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. За таких обставин вимога позивача про визнання оспорюваного виконавчого напису №27719 від 15.03.2021 рокутаким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Скасовуючи незаконне рішення суду першої інстанції та ухвалюючи по справі нове рішення, колегія суддів, дослідивши належним чином обставини справи та перевіривши їх наявними у справі належними та допустимими доказами, дійшла висновку про задоволення позову з підстав, викладених у даній постанові, яка є чіткою і зрозумілою та відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року - скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №27719 від 15.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» (, адреса місцезнаходження: 01033, місто Київ, вулиця Шота Руставелі, будинок 44, офіс 104) суми заборгованості в розмірі 5 662 (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: