Справа № 461/5980/21 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/193/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

розглянувши в місті Львові в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 серпня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

12 липня 2021 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Z62/00300/003595743 від 25.01.2018 року в розмірі 182 101, 97 грн та судовий збір у розмірі 2731,53 грн.

В обґрунтування поданого позову покликалося на те, що 25.01.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62/00300/003595743, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 70 381, зі сплатою 15% річних з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами та заявою на видачу готівки. Відповідач свої зобов`язання, передбачені договором не виконує, внаслідок чого станом на 22.04.2021 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням здійсненого боржником останнього платежу 12.07.2019 року, становить 182101,97 грн. Зазначена заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 22.04.2021 року. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, 10.01.2019 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 182 101, 97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 731, 53 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, щопостановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що позов АТ «Ідея Банк» подано з порушенням правил територіальної підсудності. Вважає, що справа підлягала розгляду судом відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її ( ОСОБА_1 ) проживання, тобто за адресою АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Центрального району Миколаївської області. При цьому розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності доказів про її належне повідомлення, чим порушено її право на судовий захист.

Також звертає увагу на те, що спір між сторонами уже був предметом судового розгляду (справа № 490/3300/200) у зв`язку із скасуванням виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за заявою банку.

Вважає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором є завищеним та необґрунтованим, оскільки такий не підтверджено належними та допустими доказами.

Просить рішення суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 25.01.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62/00300/003595743, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 70 381 грн, зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів.

Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав, що підтверджується копією меморіальних ордерів № 4000381 та № 4000368 від 25.01.2018 року.

Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, а також інші платежі за кредитним договором.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору №Z62/00300/003595743 від 25.01.2018 року утворилась заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку заборгованості станом на 22.04.2021 року, долученої Банком до позовної заяви, становить 182 101,97 грн та складається з простроченого боргу - 64 424,77 грн, прострочених процентів - 29 335,47 грн, строкових процентів - 529,52 грн, нарахованої плати за обслуговування кредиту - 1478, 00 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту - 52 380, 48 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 року - 33 953, 73 грн.

10.01.2019 року на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу за вих. №12.4.2/№Z62/00300/003595743 про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень (а.с. 25-28). Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Однак, ОСОБА_1 належним чином невідреагувала на зазначену вимогу банку та зобов`язань за договором кредиту не виконала.

Задовольняючи позов АТ «Ідея Банк», суд першої інстанції виходив з того, що, укладаючи кредитний договір ОСОБА_1 погодилася з усіма його умовами та підтвердила, що вся інформація їй є зрозумілою та вона погоджується з нею, що підтверджується наявною в матеріалах справи письмовою згодою відповідача. При цьому суд вважав доведеним факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості за укладеним з АТ «Ідея Банк» кредитним договором, яка підлягає стягненню з останньої у розмірі, що відповідає наданому Банком розрахунку, правильність якого не спростовано відповідачем.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може повністю погодитися з наступних мотивів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з пунктом 1.10 кредитного договору №Z62/00300/003595743 від 25.01.2018 року позичальнику було встановлено комісію за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Тобто, пунктом 1.10 кредитного договору №Z62/00300/003595743 від 25.01.2018 року позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Зазначена щомісячна плата за обслуговування кредиту міститься й у пункті 6.1 кредитного договору №Z62/00300/003595743 від 25.01.2018 року, а саме у графіку щомісячних платежів.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду відступула від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) та постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), згідно яких підставою визнання недійсними пунктів кредитного договору щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості вказано частини першу-п`яту статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи, що ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, зазначений пункт кредитного договору, на думку колегії суддів, є несправедливим та нікчемним, а відтак нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною.

Також колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 року, в сумі 33 953, 73 грн, виходячи наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як убачається з матеріалів справи, Банк, звертаючись з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої суми боргу в розмірі 182 101,97 грн, з яких 33 953, 73 грн - пеня за несвоєчасне погашення платежів, не надав детального розрахунку зазначених сум пені.

При цьому, враховуючи, що з позовом про стягнення суми пені, розрахованої станом на 22.04.2021 року, позивач звернувся 12 липня 2021 року, така не підлягає стягненню з відповідача, оскільки позов в цій частині подано АТ «Ідея Банк» поза межами річного строку позовної давності, визначеного законом для вимог про стягнення неустойки.

З наведених мотивів, рішення суду в частині задоволених позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» нарахованої плати за обслуговування кредиту в розмірі 1478 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 52380,48 грн та пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 року, в розмірі 33 953, 73 грн підлягає скасуванню.

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в сумі 94 289,76 грн, що складається з простроченого боргу - 64 424,77 грн, прострочених процентів - 29 335,47 грн, строкових процентів - 529,52 грн, слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги в частині розгляду даної справи судом першої інстанції з порушенням правил підстудності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позов про стягнення заборгованості за кредитним договоромпред`явлено АТ «Ідея Банк» за місцем виконання договору, що відповідає нормам процесуального права.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 11 листопада 2022 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 серпня 2021 року в частині задоволених позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» нарахованої плати за обслуговування кредиту в розмірі 1478 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 52380,48 грн та пені за несвоєчасне погашення платежів в розмірі 33 953, 73 грн скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в сумі 94 289,76 грн, що складається з простроченого боргу - 64 424,77 грн, прострочених процентів - 29 335,47 грн, строкових процентів - 529,52 грн, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: О.М. Ванівський

О.Я. Мельничук