Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1816/22
Номер провадження2/711/1500/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
12 липня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді: Казидуб О.Г.
при секретарі Зайцевій О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування,-
Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування. Свої вимоги мотиву тим, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.07.2021 у справі № 712/3978/21, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито.
У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 16.12.2020 близько 13год.55хв., керуючи технічно справним відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СУ-19/124-21/551-ІТ від 25.01.2021 автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по вул. М. Грушевського зі сторони вул.. Благовісна в напрямку бул. Шевченка на перехресті з вул.. Гоголя, поблизу будинку № 51, проявив неуважність та порушив вимоги: п.1.7 Правил дорожнього руху України, згідно до якого водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності; п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.4 Правил дорожнього руху України, згідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/гол.; п. 14.6. а) Правил дорожнього руху України, згідно до якого обгін заборонений на перехресті; п.14.6 в) Правил дорожнього руху України, згідно до якого обгін заборонений ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100м. поза населеним пунктом; п.18.4 Правил дорожнього руху України, згідно до якого якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засію, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Так, під час руху ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по вул. М.Грушевського зі сторони вулиці Благовісна в напрямку бульвару Шевченка, зі швидкістю близько 60-67 км/год, яка перевищує дозволену в населеному пункті, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближенняч до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по вул.. М. Грушевського на перехресті з вулицею Гоголя, поблизу будинку № 51, позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому, в момент, коли перед вказаним пішохідним переходом розпочав зменшувати свою швидкість та потім зупинився автомобіль Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався у попутному напрямку, вчасно не застосовував заходів для зменшення швидкості руху свого транспортного засобу, не зупинився, не переконався в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжив рух, виконав маневр обгону автомобілія Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_2 з лівої сторони на перехресті вулиці М. Грушевського та вулиці Гоголя перед вище вказаним пішохідним переходом та скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину вулиці М. Грушевського по вказаному вище нерегульованому пішохідному переходові, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В результаті ДТП малолітній потерпілий ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/178 від 09.03.2021 отримав тілесні ушкодження: травма голови з забоєм головного мозку середнього ступеню тяжкості, крововиливами та саднами м`яких тканин обличчя та голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № СТ/19Е-21 від 22.03.2021 в причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог пп.14.6.а),в); 18.4 Правил дорожнього руху України.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину.
05 травня 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.
Прокурор Черкаської окружної прокуратури Бондаренко О. надала заяву, в якій зазначила, що просить судовий розгляд проводити без її участі. Також зазначила, що позовну заяву просить задовольнити.
Представник голова Черкаської обласної ради надав заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника Черкаської обласної ради. Також зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в позовній заяві.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.
Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Даною ухвалою встановлено, що: « ОСОБА_1 16.12.2020 близько 13год.55хв., керуючи технічно справним відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СУ-19/124-21/551-ІТ від 25.01.2021 автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по вул. М. Грушевського зі сторони вул.. Благовісна в напрямку бул. Шевченка на перехресті з вул.. Гоголя, поблизу будинку № 51, проявив неуважність та порушив вимоги: п.1.7 Правил дорожнього руху України, згідно до якого водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності; п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.4 Правил дорожнього руху України, згідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/гол.; п. 14.6. а) Правил дорожнього руху України, згідно до якого обгін заборонений на перехресті; п.14.6 в) Правил дорожнього руху України, згідно до якого обгін заборонений ближче ніж за 50 м. перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100м. поза населеним пунктом; п.18.4 Правил дорожнього руху України, згідно до якого якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засію, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Так, під час руху ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по вул. М.Грушевського зі сторони вулиці Благовісна в напрямку бульвару Шевченка, зі швидкістю близько 60-67 км/год, яка перевищує дозволену в населеному пункті, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближенняч до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по вул.. М. Грушевського на перехресті з вулицею Гоголя, поблизу будинку № 51, позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому, в момент, коли перед вказаним пішохідним переходом розпочав зменшувати свою швидкість та потім зупинився автомобіль Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався у попутному напрямку, вчасно не застосовував заходів для зменшення швидкості руху свого транспортного засобу, не зупинився, не переконався в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжив рух, виконав маневр обгону автомобілія Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_2 з лівої сторони на перехресті вулиці М. Грушевського та вулиці Гоголя перед вище вказаним пішохідним переходом та скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину вулиці М. Грушевського по вказаному вище нерегульованому пішохідному переходові, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В результаті ДТП малолітній потерпілий ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/178 від 09.03.2021 отримав тілесні ушкодження: травма голови з забоєм головного мозку середнього ступеню тяжкості, крововиливами та саднами м`яких тканин обличчя та голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № СТ/19Е-21 від 22.03.2021 в причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимог пп.14.6.а),в); 18.4 Правил дорожнього руху України».
Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони
здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року.
Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його
Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із
записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.».
Відповідно до п. 3 Постанови від 16 липня 1993 р. N 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони
здоров`я або прокурора.
Відповідно до п. 4 Постанови від 16 липня 1993 р. N 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Відповідач ОСОБА_1 не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1191, 1206 ЦК України, ст.ст. 4,12,141, 258, 259, 80,281 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», Постанови від 16 липня 1993 р. N 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», суд, -
Позовні вимоги заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб