Справа № 125/1274/20
Провадження № 22-ц/801/1958/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 рокуСправа № 125/1274/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2022 року, ухвалене суддею Питель О.В., в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2020 року АТ «Піреус банк МКБ» звернулося до суду із даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором №136817-CCG4/2018 від 29 листопада 2018 року про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, що станом на 28 липня 2020 року становить 96 182,03 грн, з яких: сума несанкціонованого овердрафту 45 663,03 грн; сума простроченого кредитного ліміту 50 000 грн; нарахована, але не списана комісія 249 грн; нарахований, але не списаний штраф - 270 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Позов мотивований тим, що 29 листопада 2018 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Піреус банк МКБ», правонаступником якого є АТ «Піреус банк МКБ», було укладено договір № 136817-ССG4/2018 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, згідно умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок в гривні, випущено та надано платіжну картку для її подальшого використання, та надано кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на картку для здійснення платежів у розмірі 50 000 грн.

Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути банку в повному обсязі кредит, повністю разом з усіма нарахованими процентами не пізніше 29 листопада 2019 року.

Відповідачка порушила свої зобов`язання та починаючи з 20 червня 2019 року перестала виконувати умови договору. Станом на 28 липня 2020 року заборгованість за договором становила в загальному розмірі 96 182,03 грн.

Заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2022 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Піреус банк МКБ» заборгованість станом на 28.07.2020 у сумі 96 182,03 грн, з яких: 45 663,03 грн - сума несанкціонованого овердрафту, 50 000 грн - сума простроченого кредитного ліміту, 249 грн нарахована, але не списана комісія, 270 грн - нарахований, але не списаний штраф, а також судовий збір в сумі 2102 грн.

Апеляційним судом встановлено, що 12.02.2022 відповідачка ОСОБА_2 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с.35 т.2).

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 08 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У скарзі зазначає, що сума несанкціонованого овердрафту в розмірі 45 663,03 грн не підтверджена доказами. Умовами договору не передбачено нарахування пені та розміру процентної ставки, яка могла б бути застосована для нарахування процентів у випадку виникнення у клієнта несанкціонованого овердрафту. В матеріалах справи відсутнє рішення кредитного комітету про нарахування процентів за несанкціонований овердрафт. Тарифи за обслуговування поточного рахунку із визначеною процентною ставкою в розмірі 45,50 відсотків за несанкціонований овердрафт не підписані відповідачем і стосуються інших видів карток, тому не є належним та допустимим доказом. Кредитний договір містить послуги банку щодо нарахування щомісячної комісії за управління кредитом, що не відповідає умовам чинного законодавства та вказує про наявність умов договору, що є несправедливими. Судом надано перевагу доводам позивача і залишено поза увагою доводи відповідача.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві АТ «Піреус банк МКБ» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача нарахованої банком заборгованості у повному обсязі у сумі 96 182,03 грн, з яких: 45 663,03 грн - сума несанкціонованого овердрафту, 50 000 грн - сума простроченого кредитного ліміту, 249 грн нарахована, але не списана комісія, 270 грн - нарахований, але не списаний штраф.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 29.11.2018 між ОСОБА_2 та ПАТ «Піреус банк МКБ», правонаступником якого є АТ «Піреус банк МКБ», укладено договір № 136817-ССG4/2018 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1 Договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні, випускає та надає клієнту платіжну картку для її подальшого використання клієнтом в порядку та на умовах, викладених в Договорі, Правилах та чинних Тарифах. Банк надає клієнту кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок для здійснення платежів клієнта (як визначено у Правилах) у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч гривень) («Кредитний ліміт»).

Згідно з п. 2 Договору, клієнт зобов`язаний сплатити банку за користування кредитом проценти у порядку, визначеному Правилами та/або чинними Тарифами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 34 (тридцять чотири) процентів річних за використання кредиту на покупки та 42 (сорок два) процентів річних за використання кредиту, окрім як на покупки як передбачено Договором та Правилами.

За умовами Договору відповідач взяла на себе зобов`язання повернути банку у повному обсязі кредит, повністю разом з усіма нарахованими процентами до 29.11.2019. Сторони дійшли згоди, що за рішенням банку та за відсутності заяви клієнта про припинення дії цього Договору строк кредиту може бути щоразу автоматично продовжено на тих же умовах та на той самий строк без укладення договору про внесення змін до цього Договору у порядку, встановленому Правилами (пункт 3 Договору).

Пунктом 5 Договору встановлено, що шляхом проставлення підпису на цьому Договорі клієнт підтверджує, що він ознайомлений з положеннями Правил та Тарифів, вони є повністю зрозумілі, він приєднується до них, в повній мірі розуміє та погоджується з тим, що Правила та Тарифи є невід`ємною частиною цього договору та є такими, що зобов`язують сторін до цього договору (а.с.5 т.1).

Відповідно до Додатку № 2 до Договору «Загальна вартість кредиту», датою надання кредиту є 29.11.2018, сума кредиту становить 50 000 грн. Тип картки «Visa Gold». Комісія за щорічне обслуговування поточного рахунку кредитної картки/видачу картки становить 249 грн. Проценти за користування несанкціонованим овердрафтом (річних) - 45 %. Також зазначено, що сума заборгованості за несанкціонованим овердрафтом (за наявності несанкціонованого овердрафту), сума простроченої заборгованості за кредитом (в разі наявності простроченої заборгованості за кредитом) та комісій за РКО сплачується в повному обсязі (а.с.8 т.1).

20 грудня 2018 року ОСОБА_2 отримано картку Visa Gold (Credit) № НОМЕР_2 (а.с.9 т.1) із кредитним лімітом 50 000 грн.

Відповідно до виписки по кредитній картці, станом на 28.07.2020 заборгованість відповідача за договором складає 96 182,03 грн, що підтверджується даними виписки з поточного рахунку відповідача, з яких: сума несанкціонованого овердрафту 45 663,03 грн, сума простроченого кредитного ліміту 50 000 грн, нарахована, але не списана комісія 249 грн, нарахований, але не списаний штраф 270 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Встановлено, що відповідно до умов укладеного 29 листопада 2018 року договору ОСОБА_2 видано карту із встановленим кредитним лімітом в розмірі 50 000 грн, що нею не заперечується.

За розрахунками банку заборгованість ОСОБА_2 за кредитом (прострочений кредитний ліміт) становить 50 000 грн, на підтвердження чого банком надано виписку (а.с.10-12 т.1).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому, згідно п.п.6 п. 3 вказаного Положення клієнтські рахунки - це рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки.

Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку підтверджує заборгованість відповідачки за наданим кредитом.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує лише про незаконність висновків суду з приводу стягнення з неї заборгованості за несанкціонованим овердрафтом, комісією та штрафом, однак не зазначає, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду в частині стягнення з неї заборгованості за простроченим кредитним лімітом в розмірі 50 000 грн.

За відсутності заперечень апелянта з приводу висновків суду щодо правомірності (чи неправомірності) стягнення заборгованості за простроченим кредитним лімітом в розмірі 50 000 грн, в апеляційного суду відсутні підстави для перегляду рішення суду в цій частині.

Оскільки ОСОБА_1 не спростований вказаний розмір заборгованості, тому колегія суддів вважає доведеним, що станом на 28.07.2020 відповідачка мала заборгованість перед банком.

З огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ «Піреус банк МКБ» не повернуті, беручи до уваги, що відповідачка не заперечувала отримання кредитної картки, користувалася кредитними коштами, частково сплачувала заборгованість, колегія суддів дійшла до висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченим кредитним лімітом в розмірі 50 000 грн.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісією в розмірі 249 грн.

ОСОБА_1 в скарзі, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» та постанову Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16 вказує, що умови банку з приводу сплати комісії є несправедливими умовами договору, а тому вона не підлягає стягненню.

Однак, така позиція апелянта є хибною.

Так, у правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16 зазначено, що дію положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Також зазначено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

З 10.06.2017 стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» викладена в новій редакції, зокрема, у ній зазначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування», а редакція статті 11 Закону, що діяла до вказаної дати припинила свою дію.

ОСОБА_1 , крім договору № 136817-ССG4/2018 від 29.11.2018, було підписано також додаток №2 до цього договору «Загальна вартість кредиту», у якому вказано, що комісія за щорічне обслуговування поточного рахунку кредитної картки/видачу картки становить 249 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15.11.2016 (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору), у договорі про споживчий кредит зазначаються реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону №1734-VIII , загальна вартість кредиту для споживача - це сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом .

Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

У ч. 2 ст. 8 Закону №1734-VIII зазначено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит.

Частиною 6 ст. 12 Закону №1734-VIII передбачено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила, що банк надав їй, як споживачу, інформацію про загальну вартість кредиту, з якою вона ознайомлена під підпис.

Враховуючи вищезгадані норми Закону №1734-VIII, у даному випадку не можна говорити про незаконність банку щодо встановлення в кредитному договорі обов`язку боржника сплатити комісію за щорічне обслуговування поточно рахунку, оскільки із вказаного Закону вбачається можливість банків визначати у кредитному договорі нарахування та сплату комісії, яку позичальник зобов`язаний сплатити банку за умови, що він обізнаний про необхідність сплати таких платежів та надав свою згоду на це при укладенні договору.

Оскільки умова щодо сплати комісії містилася в загальній вартості кредиту, яка підписана ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку, що позичальник був обізнаний про необхідність сплати таких платежів та погодився з такою сплатою.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Піреус банк МКБ» заборгованості за кредитним лімітом (простроченим) в розмірі 50 000 грн, а також в частині стягнення нарахованої, але не списаної комісії в розмірі 249 грн підлягає залишенню без змін.

Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за несанкціонованим овердрафтом в розмірі 45 663,03 грн, а також штрафу в розмірі 270 грн, то колегія суддів виходить з наступного.

У договорі № 136817-ССG4/2018 від 29.11.2018 зазначено, що цей договір разом з Правилами та Чинними Тарифами являє собою договір приєднання.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Піреус банк МКБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Умовами укладеного договору не передбачено порядок нарахування несанкціонованого овердрафту, а в загальній вартості кредиту лише зазначено, що у разі наявності несанкціонованого овердрафту він підлягає сплаті. Також не передбачено і сплату штрафів.

Банк обґрунтовує свої вимоги в частині нарахування та стягнення несанкціонованого овердрафту положеннями Правил комплексного обслуговування фізичних осіб в АТ «Піреус банк МКБ», а штрафу Тарифами. Однак, витяг з вказаних Правил та Тарифи банку не містить підпису відповідача, а тому їх неможливо вважати належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення відповідача з вказаними Правилами та Тарифами, а також доказом погодження сторонами істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами статтями 207, 1055 ЦК України.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові №342/180/17 від 03.07.2019.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за несанкціонованим овердрафтом та штрафом підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 098,16 грн за подання позовної заяви та в розмірі 1 505,75 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 31 березня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» заборгованості станом на 28.07.2020 у розмірі 45 663,03 грн сума несанкціонованого овердрафту, а також у розмірі 270 грн нарахованого, але не списаного штрафу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

У решті рішення суду залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 098 (одна тисяча дев`яносто вісім) гривень 16 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 505 (одна тисяча п`ятсот п`ять) гривень 75 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко