Справа № 676/2044/21
Номер провадження 2/676/220/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Чекашкіної О.Л., Желізника М.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири. Обгрунтовуючи позовні вимоги вказує, що з 17 липня 2005 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19.09.2018 р. шлюб розірваний. Під час шлюбу позивачем було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Після погіршення стосунків із відповідачем та ініціювання процессу розірвання шлюбу відповідач перешкоджала приймати участь у вихованні доньки, вивозила її в інші маста, а згодом переїхала на постійне місце проживання в м. Київ. З тих чи інших надуманих приводів забороняла бачитись з донькою. Дана обставина спричинила йому сильні душевні страждання та хвилювання, оскільки ОСОБА_5 є єдиною донькою, яку сильно любить, з якою хоче проводити разом час, приймати участь у її вихованні, бачити як вона росте та розвивається, возити її на відпочинок, організовувати її дозвілля та створювати як найкращі умови для її життя. Неможливість бачитись з донькою змінила звичне життя позивача. Став знервованим, перестав спілкуватись з близькими людьми, втратив інтерерс до звичного способу житття взагалі. В ході слухання справи про розірвання шлюбу відповідач запропонувала можливість бачитись з донькою та проводити час з нею але за рядом умов: в обмін на можливість бачитись з донькою він повинен подарувати дружині квартиру АДРЕСА_1 та щомісячно сплачувати відповідачу 20 000 грн. на утримання дитини. Зважаючи на те, що за таких умов він отримував можливість бачитись з донькою, 21 серпня 2018 року уклав з відповідачем договір дарування вищевказаної квартири та договір про участь у вихованні та утриманні дитини, згідно якого взяв на себе обов`язок щомісячно сплачувати 20 000 грн. на утримання дитини, а відповідач взяла на себе обов`язок надавати можливість приймати участь у вихованні доньки та бачитись з нею. Зазначена квартира є єдиним місцем проживання. Зважаючи на те, що дарування цієї квратири було умовою та єдиним шансом бачитись з донькою, позивач добровільно, усвідомлюючі свої дії, з метою мати можливість бачитись з донькою під впливом цієї тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах подарував цю квартиру відповідачу. Договір укладався всупереч внутрішньої волі позвача і не вільно, оскільки це єдине житло яке мав. Восени 2018 року дружина з донькою переїхали в м. Київ на постійне місце проживання і з того часу дитину бачив декілька раз. Так відповідач перешкоджала зустрічі з дитиною з лютого 2019 р. по травень 2019 р., 17 серпня 2019 р., 18 вересня 2019 р., 05 грудня 2019 р., 03 січня 2020 р., 17 січня 2020 р., 29 лютого 2020 р. приїжджав в м. Київ чекав в дворі по місцю проживання побачити дитину, однак дитину не побачив. Щоб дізнатись місце проживання доньки звертався в поліцію з заявою про розшук дитини. Про зустрічі домовлялався з дружиною завчасно, і після отримання згоди їхав до дитини. Кошти на утримання дитини сплачував щомісячно згідно договору. При зустрічах дитина поводилась залякано, позивач не міг обійняти дитину, відповідач цьому перешкоджала. Востаннє бачився з донькою ІНФОРМАЦІЯ_2 на її день народження. Доказом цих фактів є численні звернення та скарги в органи поліції, службу у справах дітей Печерської РДА в м. Києві. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду у спав № 676/6674/19 від 04.08.2019 р. договір про участь в утримання та вихованні дитини від 21.08.2018 р. розірвано. Все вказує, що договір був укладений під влпивом тяжкою обставини на вкарай невигідних умовах з єдиною метою забезпечення можливості бачитись з донькою. Просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 21 серпня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотарільаного округу Хмельницької області Цвіляк А.О., реєстр. № 1048.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12.05.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27.09.2021 р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В суді позитвач та його представник позов підтримали, просять задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Подала відзив на позов у якому виклала свої заперечення, просить у задоволенні позову відмовити.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності від повідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, представника, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19.09.2018 р.

Під час шлюбу народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 серпня 2018 року сторони уклали договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області, Цвіляк А.О., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1050.

За умовами договору дарування ОСОБА_1 передав (подарував) у власність ОСОБА_3 безоплатно квартиру за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м. Відчужувана квартира належала ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ( НОМЕР_1 ), виданного виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області 03 жовтня 2007 року на підставі рішення від 19 квітня 2007 року № 672, зареєстрованого в Реєстрі прав власності Кам`янець-Подільським МБТІ 03.10.2007 р. за № 19939 в книзі 64, реєстраційний номер 20499520.

Позивач вважає, що договір дарування квартири вчинений ним під впливом тяжкої для нього обставини дарування квартири та щомісячна виплата грошей є фактично для позивача, єдиним шансом бачитися із донькою. ОСОБА_3 скориставшись його психологічним станом, пов`язаного з тривалими у часі перешкодами, які вона чинила ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою донькою, а також намаганням зберегти сім`ю, погодився укласти договір дарування квартири, яка є єдиним житлом позивача, що стало би гарантованим дотриманням його права безперешкодно зустрічатись і спілкуватись з дитиною.

Відповідно ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Із положень ст. 215 ЦК України слідує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом зазначених норм матеріального права при укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного.

Як передбачено ч. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно частини першої статті 233 ЦК України умовами, існування яких надає підстави особі звертатися до суду, а суду - виносити рішення про визнання правочину недійсним є:

а) наявність тяжкої обставини, що «змусила» особу вчинити правочин;

б) те, що цей правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Тобто для визнання правочину недійсним, на підставі частини першої статті 233 ЦК України, необхідна сукупність вказаних умов. Такий висновок підтверджується вживанням законодавцем в частині першій статті 233 ЦК України сполучника «і», за допомогою якого відбувається поєднання вказаних умов.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.23 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1 .

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини, яким передбачили порядок участі батька у вихованні та утриманні малолітньої дитини.

Так, за цим договором ОСОБА_1 зобов`язаний: сплачувати на утримання дитини кошти в сумі 20 000 грн. щомісяця. При знеціненні грошей ця сума збільшується на відповідний відсоток інфляції; двічі на рік до 1 березня та до 1 вересня купувати дитині одяг, взуття, шкільне, спортивне приладдя та інші необхідні речі; за наявності особливих обставин, встановлених у статті 185 СК України, сума коштів, яку має сплатити ОСОБА_1 буде визначена за погодженням із ОСОБА_3 . У разі заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 сплачує неустойку в розмірі 2% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

ОСОБА_1 отримує право відвідувати дитину за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_3 ; спільно відпочивати з дитиною на території України за погодженням з матір`ю ОСОБА_3 .

Будь-яких зобов`язань для ОСОБА_3 умови договору не містили.

ОСОБА_1 виконував умови договору, що підтверджується випискою з банківського рахунку з якої вбачається перерахування коштів на ім`я ОСОБА_3 протягом 2018-2020 рр. в сумі 20 000 грн. щомісяця.

ОСОБА_3 з лютого 2019 р. по травень 2019 р., 17 серпня 2019 р., 18 вересня 2019 р,. 05 грудня 2019 р., 03 січня 2019 р., 17 січня 2020 р., 29 лютого 2020 р. не забезпечила спілкування дитини з батьком без будь-яких поважних причин.

Останній раз позивач спілкувався з дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 на день народження дитини.

Дані обставини підтверджуються зверненням ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (заява від 17.06.2020 р., 18.06.2020 р., від 21.10.2020 р.).

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 04 серпня 2020 року розірваний договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 21 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області, Цвіляк А.О., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1050.

Суд виходив з порушення відповідачем прав позивача, передбачених договором про участь у вихованні та утриманні дитини, невиконання умов договору ОСОБА_3 .

Після укладення договору дарування відповідач змінила замок у вхідних дверях квартири чим обмежила позивача у праві користування квартирою, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації № 01/20/42 від 24.01.2020 р.

Іншого житла позивач немає.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 показали, що є працівниками відповідача. Для ОСОБА_1 після народження дитини сімейні відносини стали пріоритетними. З дня народження дитини він постійно опікувався дитиною, весь свій час проводив з нею, годував, вкладав спати, дитина спала в службовому кабінеті ОСОБА_1 . ОСОБА_3 могла тільки декілька раз навідатись до дитини. Але з часом стосунки між подружжям погіршилися, ОСОБА_1 пішов з дому, проживав в службовому кабінеті. ОСОБА_3 забороняла йому бачити дитину, що психологічно гнітило його. З розмов з ОСОБА_1 відомо, що дружина забороняла бачитись з дитиною, висловлювала певні умови для того, щоб зустрічі відбувались, що пригнічувало ОСОБА_1 . Після розлучення ОСОБА_3 з дитиною переїхала проживати в м.Київ. ОСОБА_1 неодноразово намагався зустрітись з дитиною в Києві, але зустрічі були короткі, або не відбувались. Після того, як ОСОБА_1 неодноразово залишався ночувати в службовому кабінеті, стало відомо про дарування квартири як умови для зустрічей з дитиною.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 переїхала на проживання до м. Києва. За домовленістю між сторонами малолітня дитина залишилась проживати з матір`ю.

Кожна дитина має право на проживання в сім?ї разом з батьками або в сім?ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов?язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов?язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов?язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов?язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

ОСОБА_3 не забезпечувала зустрічі батька з малолітньою донькою.

Долучені відповідачем СМС-повідомлення до відзиву на позов не підтверджують, що батько дитини міг безперешкодно зустрічатись з малолітньою дитиною.

Відповідно до ч. ь1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши надані позивачем докази, суд вважає, що вищенаведені підстави застосування ст. 233 ЦК України, позивачем доведені.

Зібраними у справі доказами підтверджується, що відповідач штучно створювала перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини в зв`язку з чим останній перебував у пригніченому психологічному стані і тому погодився на укладення договору, яким свідомо поставив себе у вкрай невигідне становище, залишив себе єдиного житла. За відсутності наведених тяжких обставин договір дарування міг бути укладений на інших умовах.

Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

За своїми правовими ознаками договір дарування є двосторонньою, як реальною, так і консенсуальною угодою. Характерною особливістю договору дарування є його безоплатний характер, тобто відсутній грошовий еквівалент зустрічного зобов`язання.

При укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного.

Отже, відсутність у дарувальника під час укладення договору дарування вільного волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдарованого, що обумовлена тяжкими обставинами чи здійснюється на вкрай невигідних умовах, є підставою для визнання договору дарування недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 та ст. 233 ЦК України.

Під час укладення цього договору позивач визнав, що дарування здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального, підтвердив, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину (п. 9 договору дарування).

Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа вчиняє їх добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

За відстуності вільного волевиявлення позивача на укладення договору, що оспорюється, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд, стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 262-265 ЦПК України, ст. 202, 203, 215, 216, 233, 717 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений 21 серпня 2018 рокуміж ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області Цвіляк А.О., зареєстрований в реєстрі за №1048.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2022 року

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.