Справа №705/3038/22
2/705/1893/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарях Прокопенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в зали суду в місті Умань у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ладижинської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в обґрунтування якої зазначили наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, тому вони звернулися до нотаріуса із відповідними заявами.

На частину спадкового майна у спадковій справі № 31/2021, приватний районний нотаріус Вострикова О.І. 24.09.2021 року видала їм свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 за кожною на спадкові земельні ділянки.

Однак, відповідно до короткої технічної характеристики житлового будинку за даними технічної інвентаризації станом на 08.06.1992 року № 1742 від 28.07.2021 року їх батькові належить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який він здобув відповідно до договору купівлі-продажу від 22.06.1992 року, реєстр за № 2255.

При перевірці вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку, нотаріусом було виявлено невідповідність щодо адреси місцезнаходження будинку, а саме житлового будинку, який був придбаний спадкодавцем, зазначена: АДРЕСА_1 . Однак, насправді житловий будинок був придбаний їх батьком в селищі Політвідділовець.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів» № 1037-VІІІ від 17.03.2016 року, селище Політвідділовець Затишанської сільської ради Уманського району перейменовано на селище Малий Затишок.

Отже, при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку було невірно вказано адресу його місцезнаходження, а саме замість селища Політвідділовець було вказано с. Політвідділ.

У зв`язку з вищевказаними обставинами, приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Востриковою О.І. 24.09.2021 року було видано постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 424/02-31 та № 425/02-31, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок.

Оскільки, на цей час, позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті їх батька, а вирішити спадкове питання у позасудовому порядку не вбачається можливим, вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав та інтересів, які передбачені чинним законодавством України.

Просять суд визнати за ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, на адресу суду направили письмові заяви, у яких просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Ладижинської сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу розглядати у відсутність їх представника, щодо вирішення спору покладаються на думку суду та просять прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену у заявах, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 94.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли його діти, як спадкоємці першої черги за законом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується, в тому числі, свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області (спадкова справа № 31/2021), зареєстрованими в реєстрі за № 542, 543, 547, 548, згідно яких спадкодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності по 1/2 кожна на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0,4190 га (кадастровий номер :02:000:0002), надану для особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,9900 га (кадастровий номер :04:000:0008), надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: Черкаська область, Уманський район, Залишанська сільська рада.

Разом з тим, згідно постанов Вострикової О.І., приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу, від 24.09.2021 за № 424/02-31 та 425/02-31, відповідно, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_3 на 1/2 частку за кожною у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки: 276442164, та щодо суб`єкта номер інформаційної довідки: , виданими приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Востриковою О.І. 24.09.2021, відомості щодо належності ОСОБА_3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.1992 реєстр за № 2255, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Тому, поданий спадкодавцями договір купівлі-продажу, посвідчений старшим державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Кучер О.І. 22.06.1992 реєстр № 2255, на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який, у відповідності до вимог п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є необхідним для видачі на ім`я спадкоємців свідоцтва про право на спадщину, неможливо прийняти для нотаріального оформлення. Як правовстановлюючий документ щодо належності ОСОБА_3 житлового будинку по АДРЕСА_1 , а тому є неможливою видача спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину.

Згідно наданої позивачами копії договору купівлі-продажу, укладеного 22 червня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2255, та посвідченого старшим державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори, спадкодавець ОСОБА_3 купив належний бурякорадгоспу Рижавського цукрокомбінату жилий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

При цьому, згідно повідомлення Уманського відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 28.07.2021 року за № 1742, станом на 01.01.2013 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в Уманському відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу.

Колишня назва, на підставі Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2016 року № 1037-VІІ «Про перейменування окремих населених пунктів», селища Малий Затишок селище Політвідділовець, що підтверджується довідкою виданою Колодистенським старостинським округом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті їх батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_3 за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини на все майно після смерті їх батька та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки по 1/2 за кожною, інших спадкоємців немає, але у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, у зв`язку із невідповідністю фактичної адреси розташування спадкового будинку та адреси, вказаній у договорі купівлі-продажу.

Суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні. Крім цього, позивачі взагалі є єдиним спадкоємцями після смерті їх батька, а представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Судом встановлено, що спадковий житловий будинок з надвірними спорудами рахувався за батьком позивачів ОСОБА_3 , оскільки був придбаний шляхом укладення договору купівлі-продажу, але у зв`язку із змінами в назвах населеного пункту, у якому розташований цей будинок, та неточній назві у договорі купівлі-продажу, позивачі позбавлені можливості належним чином оформити свої права на спадковий житловий будинок у досудовому порядку.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів по справі суд визнає, що наявні достатні підстави для визнання за позивачами права власності в порядку спадкування, таке визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, але позивачі у своїй заяві на стягненні судових витрат не наполягали.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 356-358, 1216, 1222, 1226, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський