РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1282/18

Провадження №2/568/31/22

20 жовтня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.

за участю представника позивача Петлюк В.В.

представника відповідача адвоката Микитюка С.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 16.03.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ "Приватбанк" свої договірні зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах кредитного ліміту. Банком було відкрито картковий рахунок з початковим кредитним лімітом та надано відповідачу кредитну картку.

Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 09.07.2018 року виникла заборгованість в сумі 30265,11 гривень за кредитним договором, з яких 4595,01 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 9768,72 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом, 13983,99гривень нарахована пеня, 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 1417,39 гривень штрафу (процентна складова).

11.08.2022 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідачки заборгованість за договором № б/н від 16.03.2011 року у розмірі 15610,25 грн. (15641,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5454,44 грн. заборгованість за відсотками за прострочений кредит, згідно ст..625), а також понесені позивачем судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснив, що у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» є не виконане зобов`язання щодо погашення за договором кредиту, який належним чином був складений, відповідає вимогам законодавства України і, відповідно, повинен виконуватися відповідачем. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, виникла заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Микитюк С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснила, що в жовтні 2016 року вона виявила, що її сім карта телефону, яка була прив`язана до вказаного кредитного договору, з невідомих їй причин, була заблокована. Звернувшись до оператора мобільного зв`язку, вона поновила належну їй сім карту. В той же час вона виявила, що з її карткового рахунку зникли кошти в розмірі 9850 гривень. З приводу викрадення коштів, вона звернулась до відділення банку та в правоохоронні органи. Відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Слідчим було встановлено, що в час, коли її сім карта була заблокована, були зняті кошти з її карткового рахунку в м.Жовті Води Дніпропетровської області. В наступні два місяці, з жовтня 2016 року з її рахунку банком автоматично було знято кошти на погашення заборгованості. Кошти, які буди автоматично зняті, це була її пенсія. яку вона отримувала у Приватбанку. В подальшому вона змінила банківську установу для отримання пенсійних виплат, з метою уникнення списання коштів без її волевиявлення. В листопада 2016 року вона кредитною картою не користується. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 16.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір надання банківських послуг, який складався із анкети-заяви останньої, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За цим договором АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки за умовами тарифного плану «Універсальна» (а.с.7, 8, 9-23).

Строк дії платіжної картки спливає у серпні 2017 року. В подальшому ОСОБА_1 було виготовлено ще дві платіжні картки з терміном дії 05/18 та 05/20 кожна відповідно. (а.с.73)

Банком, відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, в сумі 11000 грн. В подальшому кредитний ліміт був збільшений до 15000 грн. а згодом зменшений до 0,00 гривень, що підтверджується довідкою банку. (а.с.72)

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Умови) позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язання за Договором, на вимогу Банку відповідачка зобов`язалась достроково виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), і оплатити винагороду Банку.

При цьому, згідно положень п. 2.1.1.7.6 вказаних Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частини 2 статті 639 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, АТ КБ «Приватбанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку.

Укладення між банком та відповідачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом анкети-заяви ОСОБА_1 , в якій остання погодилася, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 ознайомилася зі змістом цієї заяви під розпис.

Згідно пункту 1.1.1.54 Умов та Правил надання банківських послуг, кредит - розмір грошових коштів, виданих банком клієнту на строк, передбачений Договором, на умовах платності та повернення.

Відповідно до пункту 1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 порушила графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплатила, внаслідок чого виникла заборгованість.

Зокрема, відповідно до вимог позовної заяви, станом на 09.07.2018 року, заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед банком за вищевказаним кредитним договором становила 30265,11 грн. з яких: 4595,01 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9768,72 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 13983,99 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання/, що підтверджується доданим розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 09.07.20218.

Під час розгляду справи, 11.08.2022 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій він вказує на зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 16.03.2011 року у розмірі 21064,69 грн. з яких: 15610,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 15610,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5454,44 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625.

На підтвердження зменшених позовних вимог, позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 на договором б/н від 16.03.2011 року, відповідно до якого станом на 30.09.2019 року заборгованість ОСОБА_1 становить 79159,28 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 15610,25 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 61349,03 грн., заборгованість за пенею в розмірі 2200,00 грн. (а.с.187-188). В продовження вказаного розрахунку станом на 12.07.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитом становить 21064,60 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 15610,25 грн., заборгованість за відсотками 5454,64 грн. (а.с.189)

Ч. 1 ст. 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та інших платежів за прострочення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 16.03.2011 року процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, відсотки, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак, у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитом необхідно відмовити, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині та через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.

Укладений між сторонами кредитний договір від 16.03.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З матеріалів справи судом встановлено, що отримання та розрахунки за кредитним договором здійснювались у такий спосіб. Після підписання анкети-заяви відповідач отримала кредитну картку зі встановленим строком дії, що у подальшому після закінчення строку дії видавалась у новому виді. На кредитній картці банк розміщував кредитний ліміт, тобто грошову суму якою одержувач картки міг користуватись. Погашення кредиту здійснювалось шляхом поповнення карткового рахунку в різний спосіб (через банк, платіжний термінал тощо). Після такого поповнення кредитного рахунку клієнтом, банк самостійно здійснював утримання коштів на визначені та на його думку погоджені з клієнтом складові у порядку черговості (неустойку, проценти, оплату банківських продуктів, а також інших продуктів («Страхування кредитного ліміту») тощо).

При зверненні позивача до суду, відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 09.07.2018 року, підтверджується заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за тілом кредиту в розмірі 4594,01 гривень.

На підтвердження заяви про зменшення позовних вимог, позивач надав розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 12.07.2022 року, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту, а саме простроченим тілом кредиту становить 15610,25 грн.

На вимогу суду, представником позивача надано виписку за договором б/н за період з 01.01.1999 по 02.10.2022 по картковому рахунку ОСОБА_1 , згідно якої судом встановлено, що в період з 11.11.2016 року по 02.10.2022 року відповідачем жодних дій щодо користування кредитними коштами не вчинялось.

Станом на 11.11.2016 року по картковому рахунку ОСОБА_1 значиться заборгованість в розмірі 9800 гривень. Вказане підтверджено і позивачем, яка вказала в судовому засіданні, що останньою операцію, яку вона вчинила по вказаному картковому рахунку, було поповнення карткового рахунку готівкою в розмірі 5200 гривень.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 30.09.2019 та станом на 12.07.2022, що є додатком до позову, позивачем щомісячно, починаючи з 01.07.2017 року і до 30.1.2017, погашалися (списувалися) відсотки за рахунок кредиту і додавалися до тіла кредиту (підтверджується розрахунком позивача, а саме: четвертою колонкою розрахунку заборгованості «Відсотки погашені за рахунок кредиту») на загальну суму 9202,24 грн. (а.с.187-188).

Такий порядок погашення заборгованості по відсоткам, з якого виходив позивач, за користування кредитними коштами між сторонами, в письмовій формі не погоджувався, а односторонні дії позивача щодо погашення (списання відсотків за рахунок кредиту і додавання до тіла кредиту) не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за використання кредитних коштів.

Отже, позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15610,25 грн., в т.ч. 15610,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, яке збільшилося шляхом перетворення відсотків у прострочене тіло кредиту.

Таким чином, відповідач безпідставно збільшив тіло кредиту шляхом перетворення відсотків у тіло кредиту, що підтверджується розрахунком позивача, а саме: четвертою колонкою розрахунку заборгованості «Відсотки погашені за рахунок кредиту».

У зв`язку з цим, у позивача і утворилася неіснуюча заборгованість по простроченому тілу кредиту у розмірі 15610,25 грн.

Щодо посилання відповідача на викрадення невідомою особою з належного їй карткового рахунку за яким, власне, і нараховану вищевказану заборгованість, грошових коштів, судом встановлено наступне.

Згідно інформації з ЄРДР за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до ЄРДР №0000449 від 12.10.2016 та розпочато досудове розслідування (а.с. 130).

Постановою старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лєбєдєва Р.В. від 20.09.2019 року кримінальне провадження №0000449 від 12.10.2016 закрите в зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. (а.с.137)

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язань. Відсутність своєї вини доводить особа. За постановою слідчого від 20.09.2019 року закрито кримінальне провадження №0000449 з підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постанова в установлений строк та порядок відповідачем не оскаржена. Інші належні докази щодо неможливості виконання даного кредитного зобов`язання відповідачем не надані.

За таких обставин, суд вважає наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з відповідача ОСОБА_1 отриманого та непогашеного кредиту (тіла кредиту) у розмірі 9800,00 грн., а в решті вимог позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 819,74 грн. (9800,00 грн. х 1762,00 грн. /21064,69 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 526, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 16.03.2011 року, яка складається з тіла кредиту в розмірі 9800 (дев`ять тисяч вісімсот) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 819 (вісімсот дев`ятнадцять) гривень 74 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", , адреса м.Київ вул.Грушевського, 1Д

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 24.10.2022 року.

Суддя В.О. Троцюк