Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/318/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04.11.2022смт. Доманівка
Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області у складі:
головуючої судді Кривенко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Маташнюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення умов договору позики та повернення предмету договору позики,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №28/12-2020 від 28.12.2020 р. у розмірі 67 286,27 грн., інфляційні витрати у розмірі 10 078,54 грн. та 3% річних у розмірі 1 841,01 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.12.2020 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого позивачем було передано відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 65 320 (шістдесят п`ять тисяч триста двадцять) гр.. 00 коп., що на день укладення договору було еквівалентно 2 300 (дві тисячі триста) доларів США 00 центів, терміном повернення до 28.06.2021 року.
Відповідно до п. 2.1. Договору позики передача зазначеної в пункті 1 цього Договору суми позики здійснюється під час підписання цього Договору. З цього моменту Договір позики вважається укладеним.
Згідно п.3.1 договору було визначено графік повернення відповідачем грошових коштів, проте відповідачем було порушено умови передбачені в п.3.1 договору та станом на день подачі даної позовної заяви не було повернуто жодного разу грошових коштів.
В п. 4.1. договору, також зазначено, що в разі несвоєчасного повернення позичальником позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 65 Цивільного кодексу України.
Сума боргу відповідача за договором становить 2 300 доларів США.
Згідно офіційного сайту НБУ станом на 17.05.2022 р. курс 1 долара США 29,2549 грн.
З урахуванням визначеного в п.3.1. договору графіку повернення відповідачем заборгованості, сума боргу відповідача за договором (сума боргу +інфляційне збільшення+3%річних становить: у період з 29.01.2021 року по 28.02.2021 року: сума боргу - 1 462,50 гривень. (50 доларів США), інфляційне збільшення - 14,63 гривень, 3% річних - 3,73 гривень.
У період з 01.03.2021 року по 28.03.2021 року: сума боргу - 2 925, 49 гривень. (100 доларів США), інфляційне збільшення - 49,73 гривень, 3% річних - 6,73 гривень.
У період з 29.03.2021 року по 28.04.2021 року: сума боргу - 4 388, 24 гривень. (150 доларів США), інфляційне збільшення - 30,72 гривень, 3% річних -11,18 гривень.
У період з 29.04.2021 року по 28.05.2021 року: сума боргу - 5 850,98 гривень. (200 доларів США), інфляційне збільшення - 76,06 гривень, 3% річних - 14,43 гривень.
У період з 29.05.2021 року по 28.06.2021 року: сума боргу - 7 313,73 гривень. (250 доларів США), інфляційне збільшення - 14,63 гривень, 3% річних - 18,63 гривень.
У період з 29.06.2021 року по 17.05.2022 року: сума боргу - 67 286,27 гривень. (1300 доларів США), інфляційне збільшення - 9 892,77 гривень, 3% річних - 1 786,31 гривень.
Для правильно підрахування інфляційних збільшень та 3% річних за всі періоди прострочення виконання зобов`язання за Договором потрібно всі вищезазначені періоди додати між собою:
Інфляційні витрати Позивача (разом за всі періоди) становить: 10 078,54 гривень.
3% річних (разом за всі періоди) становить: 1 841,01 гривень.
Вищевикладене свідчить про те, що відповідачем було порушено умови Договору та не повернено суму позики у строк визначений в Договорі, у зв`язку з чим позивачу було нанесено шкоду в розмірі суми позики, інфляційних витрат та 3% річних за весь період прострочення виконання зобов`язання.
Тому позивач просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за договором позики в у розмірі - 67 286,27 (шістдесят сім тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 27 коп., інфляційні витрати у розмірі - 10 078 (десять тисяч сімдесят вісім) грн 54 коп. та 3% річних у розмірі - 1 841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 01 коп, а також 992,40 грн. судового збору.
У судовому засідання представник позивача адвокат Мельник М.С., позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №28/12-2020 від 28.12.2020 р. та судові витрати.
Також зазначила, що договір був укладений з ОСОБА_4 , яка, пізніше можливо у зв`язку з одруженням змінила прізвище на ОСОБА_2 . Підтвердження того факту, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є однією особою, а саме однаковий РНОКПП.
У судове засідання, призначене на 04.11.2022 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач ОСОБА_5 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила , відзиву не подала.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомила, позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Даний позов виник із приводу виникнення зобов`язань за договором позики.
Матеріалами справи підтверджено, що 28 грудня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір позики №28/12-2020.
Згідно зі змістом договору позики від 28.12.2020 року, однією із сторін зазначено ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , адрес реєстрації АДРЕСА_1 .
Відповідно до наявного в матеріалах справи копії паспорту громадянина України, 12.02.2021 року видано паспорт на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Відповідно до копії картки платника податків реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платника податку НОМЕР_1 виданий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно відповіді наданої Доманівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 16.06.2022 р. № 86/23.9-39 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 18 січня 2021 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та присвоєно прізвище ОСОБА_7 .
Тому судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка вказана в договорі позики, та ОСОБА_2 зазначена у позовній заяві є належним відповідачем у даній справі.
Відповідно до умов Договору позикодавець (позивач) передає позичальнику ОСОБА_4 у власність грошові кошти в сумі 65 320 (шістдесят п`ять тисяч триста двадцять) грн. 00 коп., що за обумовленим сторонами курсом (1 долар США = 28,4 грн.), на день укладення цього договору
еквівалентно 2 300 (дві тисячі триста) доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, що еквівалентна 2 300 (дві тисячі триста) доларів США 00 центів, в строк 28.06.2021 (двадцять восьмого червна дві тисячі двадцять першого року).
Відповідно до п. 2.1. Договору позики передача зазначеної в пункті 1 цього Договору суми позики здійснюється під час підписання цього Договору. З цього моменту Договір позики вважається укладеним.
Відповідно до п.3.1. договору позичальник зобов`язаний повернути позику згідно графіка.
Згідно п.4.1 Договору у разі несвоєчасного повернення позичальником позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Згідно офіційного сайту НБУ станом на 17.05.2022 р. курс 1 долара США 29,2549 грн.
З урахуванням визначеного в п.3.1. договору графіку повернення відповідачем заборгованості, сума боргу відповідача за договором (сума боргу +інфляційне збільшення+3%річних становить: у період з 29.01.2021 року по 28.02.2021 року: сума боргу - 1 462,50 гривень. (50 доларів США), інфляційне збільшення - 14,63 гривень, 3% річних - 3,73 гривень.
У період з 01.03.2021 року по 28.03.2021 року: сума боргу - 2 925, 49 гривень. (100 доларів США), інфляційне збільшення - 49,73 гривень, 3% річних - 6,73 гривень.
У період з 29.03.2021 року по 28.04.2021 року: сума боргу - 4 388, 24 гривень. (150 доларів США), інфляційне збільшення - 30,72 гривень, 3% річних -11,18 гривень.
У період з 29.04.2021 року по 28.05.2021 року: сума боргу - 5 850,98 гривень. (200 доларів США), інфляційне збільшення - 76,06 гривень, 3% річних - 14,43 гривень.
У період з 29.05.2021 року по 28.06.2021 року: сума боргу - 7 313,73 гривень. (250 доларів США), інфляційне збільшення - 14,63 гривень, 3% річних - 18,63 гривень.
У період з 29.06.2021 року по 17.05.2022 року: сума боргу - 67 286,27 гривень. (1300 доларів США), інфляційне збільшення - 9 892,77 гривень, 3% річних - 1 786,31 гривень.
Для правильно підрахування інфляційних збільшень та 3% річних за всі періоди прострочення виконання зобов`язання за Договором потрібно всі вищезазначені періоди додати між собою:
Інфляційні витрати позивача (разом за всі періоди) становить: 10 078,54 гривень.
3% річних (разом за всі періоди) становить: 1 841,01 гривень.
Так як Договором позики передбачена сплата платежів відповідно до графіку зазначеному в п. 3.1., проте відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, то таким чином загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики становить 67 286,27 гривні.
Так як відповідачем не виконано п.3.1. та згідно п.4.1. договору відповідач повинен сплатити позивачу інфляційні витрати в розмірі 10 078,54 гривень та 3% річних (разом за всі періоди) становить: 1 841,01 гривень.
Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми, дво - чи багатосторонніми (договори).
Частиною першою та другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Нормами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Так, в Постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі N 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Нормою ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відтак, суд дійшов переконання, що відповідачем порушено зобов`язання перед позивачем за Договором позики, оскільки у встановлений строк відповідачем не повернуто коштів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.
Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За наведених обставин, так як умови договору позики щодо повернення позивачу грошових коштів відповідачем до теперішнього часу повністю не виконано, суд вважає обґрунтованими вимоги позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики №28/12-2020 від 28.12.2020 р..
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує документально підтверджені понесені позивачем судові витрати в сумі 992 грн.40 коп..
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт № НОМЕР_2 , орган, що видав 8017) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; паспорт серії № НОМЕР_4 ) грошові кошти за порушення договору позики № 28/12-2020 від 28.12.2020 року у розмірі - 67 286,27 (шістдесят сім тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 27 коп., інфляційні витрати у розмірі - 10 078 (десять тисяч сімдесят вісім) грн 54 коп. та 3% річних у розмірі - 1 841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 01 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо протягом цього строку не буде подана заява про його перегляд відповідачем або апеляційна скарга позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 10.11.2022 року
Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області О. В. Кривенко