Справа № 308/9442/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, згідно з якою просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31.10.2006 у розмірі 1966,08 доларів США, що за курсом 1 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2020 року складає 1966,08 грн. станом на 31.05.2020 року, яка складається з наступного: 397,50 доларів США заборгованість за кредитом; 1056,72 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 доларів США заборгованість за комісією; 511,86 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. сплаченого судового збору.

21.01.2021 від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява про стягнення заборгованості, згідно з якою просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.10.2006 у розмірі 1966,08 доларів США, що за курсом 26,90 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2020 складає 52887,55 грн. станом на 31.05.2020, а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31.10.2006. При укладенні договору сторони керувалися частиною першою статті 634 ЦК України. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Зазначає, що банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 доларів США, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви.

Зауважує, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. У порушення п. 6.5 договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.05.2020 має заборгованість у розмірі 1966,08 доларів США, яка складається з наступного: 397,50 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 1056,72 доларів США заборгованість за відсотками; 511,86 доларів США заборгованість з пені.

Вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк».

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2021 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.10.2006 в розмірі 513,74 доларів США, що є еквівалентом 13819,61 грн., з яких: 397,50 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 116,24 доларів США заборгованість за відсотками. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 546,52 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.04.2021 поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято її заяву про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2021 у цивільній справі № 308/9442/20 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Дубровська О.М., про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2021 у цивільній справі № 308/9442/20. Постановлено скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2021 у цивільній справі № 308/9442/20 та розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.04.2022 представником відповідача адвокатом Дубровська О.М. до суду подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначено, що не заперечується, що між АТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту з визначеним кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, та зобов`язанням позичальника щомісяця сплачувати грошові кошти у розмірі 24 % від суми заборгованості. Договір кредиту (картковий) мав термін дії з 31.10.2006 до 30.09.2009. Останній платіж відповідачем ОСОБА_1 було здійснено 29.09.2008, з жовтня 2008 року у кредитора виникло право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості, а банк пред`явив позов лише у серпні 2020 року. З огляду на те, що АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом із пропуском трирічного строку позовної давності, ОСОБА_1 просить суд застосувати строк позовної давності та з цих підстав відмовити у задоволенні позову.

22.06.2022 від представника позивача до суду надійшли заперечення, в яких вказує, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала) заяву № б/н від 31.10.2006. Згідно з умовами договору, а саме відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії кредитного договору, він автоматично лонгується на такий же строк. У зв`язку з цим, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. На даний час відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак при зверненні з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомлено та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За приписами частини першої, другої, восьмої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.10.2006 між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг б/н шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого банк надав позичальниці кредит у розмірі 5000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, надавши у їй користування кредитну картку ( НОМЕР_1 ), строком дії 11/09, зі сплатою 24 % із розрахунку 360 днів у рік, зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Вказані обставини підтверджуються довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 та довідкою про отриману картку, згідно з якою датою її відкриття є 31.10.2006, номер картки: НОМЕР_2 , а строк дії отриманої кредитної картки: 11/09.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості у результаті неналежного виконанням боржником умов укладеного договору, станом на 31.05.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 1966,08 доларів США, з яких: 397,50 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 1056,72 доларів США заборгованість за відсотками; 511,86 доларів США заборгованість з пені.

Відповідно до уточненої позовної заяви банк просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.10.2006 у розмірі 1966,08 доларів США, що за курсом 26,90 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2020 складає 52887,55 грн. станом на 31.05.2020, з яких: 397,50 доларів США заборгованість за тілом кредитом; 1056,72 доларів США заборгованість за відсотками; 511,86 доларів США заборгованість з пені.

Станом на момент розгляду справи після перегляду заочного рішення позивачем вказані вимоги не уточнювались, новий розрахунок заборгованості не надавався.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Представником відповідача було заявлено вимогу про застосування позовної давності, про що до суду подано відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 11.09.2020.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За змістом статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Положення статті 267 ЦК України передбачає, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

У матеріалах справи відсутні будь-які докази укладання між сторонами договору про збільшення позовної давності або переривання строку позовної давності.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

За кредитною угодою перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

За умовами договору банк надав відповідача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, надавши у їй користування кредитну картку строком дії 11/09, зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки.

Тобто кінцевий строк повного погашення кредиту встановлений у договорі до 30.11.2009.

В той же час останній платіж в рахунок погашення суми заборгованості за наданим кредитом був здійснений 20.09.2008.

Зважаючи на вищевикладене слід дійти висновку про те, що строк позовної давності в даному випадку сплив, оскільки позивач звернувся з вказаним позовом до суду 11.09.2020.

Посилання представника позивача на те, що кредитний договір є чинним та продовжує свою дію, а тому строк давності не сплинув, суд вважає безпідставним, оскільки у кредитному договорі був визначений строк для повного погашення кредиту (30.11.2009), останній платіж в рахунок погашення суми заборгованості за наданим кредитом був здійснений 20.09.2008.

Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності до даних правовідносин та з часу останнього платежу до моменту звернення позивача до суду пройшло більше трьох років, то у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки позовна давність до основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом спливла, тому позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом, відсоткам за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором і у задоволенні позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості суд також відмовляє.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12, яка є обов`язковою для виконання судами України.

Виходячи з наведеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 ЦПК України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 207, 251-253, 256-259, 261, 266, 267, 526, 527, 530, 546, 610, 611, 612, 614, 626, 628, 636, 1048, 1054, 1055 ЦК України, статтями 4, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач:

акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 липня 2022 року.

Головуюча А.І. Сарай