Провадження № 2-др/344/47/22
25 жовтня 2022 року місто Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Шамотайла О.В.
секретаря судового засідання Устинської Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ заяву представника позивача ОСОБА_1 - Валько Б.І. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобов`язання роботодавця скасувати наказ від 29.07.2021 про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій просив визнати його звільнення з роботи незаконним та поновити на посаді, зобов`язати відповідача скасувати наказ про звільнення та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
14 жовтня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду з заявою в якій просив про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме: здійснити розподіл понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу шляхом стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу при супроводі справи в суді першої інстанції в сумі 74 533, 35 грн. (сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять три гривні, тридцять п`ять копійок), які складаються з фіксованої ставки в розмір 10 000,00 грн. за надання правової (правничої) допомоги адвокатом клієнту в суді першої інстанції та «гонорару успіху» адвоката у фіксованому розмірі у вигляді 10 % від суми, яка визначена в рішенні суду як така, що підлягає стягненню в рахунок позивача як середній заробіток за час вимушеного прогулу, в розмірі 64 533, 35 грн. Обґрунтовуючи вимоги заяви, представник позивача вказує, що при поданні позовної заяви представником позивача було зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) та в подальшому буде уточнений з урахуванням фактично понесених витрат на правову допомогу та у разі понесення таких витрат позивачем, буде підтверджений відповідними документами. На момент уточнення зазначена сума становить 74 533, 35 грн. (сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять три гривні тридцять п`ять копійок).Суттєва різниця та перевищення суми судових витрат, заявлених до відшкодування після прийняття судом рішення у справі, та сумі, що була заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку у позовній заяві обумовлена стороною позивача тим, що позовна заява була подана до суду 26.08.2022, станом на момент подачі позову було заявлено орієнтовну вартість понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 15 000, 00 грн. з огляду на наступне:
1) варість послуг за надання правової (правничої) допомоги Клієнту в суді першої інстанції становило 10 000 грн. (десять тисяч гривень);
2) «гонорар успіху» адвоката у фіксованому розмірі - 10 % від суми, яка буде визначена в рішенні суду як така, що підлягає стягненню в рахунок Клієнта як середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 3 969, 99 грн. (оскільки вимушений прогул станом на момент пред`явлення позову становив 39 699, 93 грн.).
Станом на даний момент вартість понесених позивачем витрат на правову допомогу становить 74 533, 35 грн. з огляду на наступне:
1) варість послуг за надання правової (правничої) допомоги Клієнту в суді першої інстанції становило 10 000 грн. (десять тисяч гривень);
2) «гонорар успіху» адвоката у фіксованому розмірі - 10 % від суми, яка визначена в рішенні суду як така, що підлягає стягненню в рахунок ОСОБА_3 як середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 64 533, 35 грн. (оскільки сума вимушеного прогулу, яка зазначена в рішенні суду, становить 645 333, 48 грн.
З огляду на вищезазначене, враховуючи той факт, що справа перебувала на розгляді в суді першої інстанції понад один рік без вини, бажання чи волі позивача чи/та його представника, передбачити такий розрахунок суми вимушеного прогулу при пред`явленні позовних вимог було неможливим з об`єктивних причин. Саме цим сторона позивача пояснює в заяві суттєву різницю та перевищення суми судових витрат, заявлених до відшкодування після прийняття судом рішення у справі, та сумі, що була заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку у позовній заяві. З наведених в заяві підстав представник позивача просить заяву задоволити.
В судове засідання позивач не з`явився, його представником подано заяву про розгляд заяви у відсутності сторони позивача, заяву про ухвалення додаткового рішення суду у справі просив задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду заяви повідомлений був належним чином.
За таких обставин та відповідно до частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутністі сторін, що не з`явилися, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від від 05 жовтня 2022 року ухвалено: «Позов - задовольнити частково. Скасувати наказ №Э.DN-УВ-2021-7098411-п від 29.04.2021 щодо звільнення ОСОБА_1 з роботи та поновити його на посаді Заступника директора філії-керівника напрямку з юридичної роботи Івано-Франківської філії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» ( 01101, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 - середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.07.2021 по 05.10.2022 року у розмірі 645333,48 грн (шістсот сорок п`ять тисяч триста тридцять три гривні 48 копійок). Рішення суду в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» ( 01101, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, ) на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України - 1816,00 гривень судового збору» (а.с.217-226).

Частина перша статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час судових дебатів, які відбувалися на судовому засіданні 05.10.2022, адвокатом позивача Валько Б.І. (копія ордер на надання правничої допомоги якого міститься в матеріалах справи том 2, а.с. 246), було вказано, що згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України впродовж п`яти днів моменту винесення судом рішення будуть долучені відповідні докази , на підставі яких суд може здійснити розподіл понесених позивачем судових витрат та прийняти додаткове рішення з цього приводу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Стаття 30 Закону України«Про адвокатурута адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначаєв межах,встановлених цим Кодексом ,порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України)

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зістаттею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другоїстатті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмірвитрат на оплату послуг адвоката має бути співмірниміз: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ятастатті 137 Цивільного процесуального кодексу України ).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою.

З наданих до суду доказів вбачається, що згідно до Розділу 1 Договору про надання адвокатом правової допомоги № 10-08/21 від 10.08.2021 (знаходиться в матеріалах справи том 2, а.с. 243) визначено загальний обсяг прав та взаємні зобов`язання Сторін. Пунктом 2.1. Договору про надання адвокатом правової допомоги № 10-08/21 від 10.08.2021 (далі - Договір) визначено, що оплата за надані послуги проводиться відповідно Додатку №1 до даного договору. Згідно Додатку №1 від 25.08.2021 до Договору сторонами погоджено та підписано Додаткову угоду до договору. Пунктом 1 Додатку №1 до договору визначено, що сторони погодили змінити п. 2.1. Договору про надання адвокатом правової допомоги № 10-08/21 від 10.08.2021 виклавши його в такій редакції: «2.1. Вартість послуг за надання правової (правничої) допомоги Клієнту в суді першої інстанції становить 10 000 грн. (десять тисяч гривень). Погоджено фіксовану суму Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату впродовж тридцяти днів з моменту прийняття рішення судом першої інстанції шляхом внесення зазначеної суми на відповідний банківський рахунок Адвоката або у готівковій формі.».

Пунктом 4 Додатку №1 до Договору визначено, що сторони погодили включити в договір про надання адвокатом правової допомоги № 10-08/21 від 10.08.2021 п. 2.4., виклавши його в такій редакції: «2.4. У разі задоволення або часткового задоволення позовних вимог в частині поновлення Клієнта на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Клієнт сплачує Адвокату «гонорар успіху» у фіксованому розмірі - 10 % від суми, яка буде визначена в рішенні суду як така, що підлягає стягненню в рахунок Клієнта як середній заробіток за час вимушеного прогулу. Погоджену фіксовану суму Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату впродовж тридцята днів з моменту набрання законної сили рішенням суду шляхом внесення зазначеної суми на відповідний банківський рахунок Адвоката або у готівковій формі.».

Пунктом 5 Додатку №1 до Договору визначено, що сторони погодили включити в договір про надання адвокатом правової допомоги № 10-08/21 від 10.08.2021 п. 2.5., виклавши його в такій редакції: «2.5. Сторони складають та підписують Акт приймання-здачі наданих послуг, яким погоджують остаточну суму, яку необхідно сплати Адвокату за виконану роботу та надані Клієнту послуги. Підписанням Акту приймання-здачі наданих послуг Сторони фіксують перелік наданих послуг, підтверджують належне, якісне та професійне виконання наданих послуг, їх прийняття Клієнтом, а також: відсутність будь-яких претензій з приводу виконання договору про надання адвокатом правової допомоги № 10-08/21 від 10.08.2021. Сторони зобов`язані скласти, погодити та підписати Акти приймання-здачі наданих послуг не пізніше ніж у 3-х денний термін з моменту винесення рішення судом першої, апеляційної та касаційної інстанції. У разі розбіжностей Сторін щодо якості наданих послуг та суми, яка підлягає оплати, усі спори вирішуються шляхом переговорів або згідно вимог чинного законодавства України».

Відповідно до Акту №1 здачі-приймання наданих послуг від 07.10.2022 (який міститься в матеріалах справи том 2, а.с. 144), адвокат, в період з 10.08.2021 по 05.10.2022, на умовах Договору про надання адвокатом правової допомоги № 10-08/21 від 10.08.2021 надав Клієнту ( ОСОБА_4 ) послуги щодо підготовки та збору доказів, подачі позовної заяви та надання правової (правничої) допомоги в суді першої інстанції при супроводі справи № 344/13848/21, а Клієнт ( ОСОБА_5 ) прийняв зазначені послуги, підтвердив їх якість, повноту, професійність, своєчасність надання та своє зобов`язання провести повний розрахунок згідно умов договору та додатків до нього. Загальна вартість наданих послуг згідно цього Акту склала 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень).

Відповідно до Акту №2 здачі-приймання наданих послуг від 07.10.2022 (який міститься в матеріалах справи а.с. 245), адвокат, в період з 10.08.2021 по 05.10.2022, на умовах Договору про надання адвокатом правової допомоги № 10-08/21 від 10.08.2021 надав Клієнту ( ОСОБА_4 ) послуги щодо підготовки та збору доказів, подачі позовної заяви та надання правової (правничої) допомоги в суді першої інстанції при супроводі справи № 344/13848/21, а Клієнт ( ОСОБА_5 ) прийняв зазначені послуги, підтвердив їх якість, повноту, професійність, своєчасність надання та своє зобов`язання провести повний розрахунок згідно умов договору та додатків до нього. Загальна вартість наданих послуг згідно цього Акту склала 64 533, 35 грн. (шістдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять три гривні тридцять п`ять копійок).

Таким чином, понесені позивачем витрати (або такі, які будуть понесені позивачем в майбутньому) на професійну правничу допомогу при супроводі справи в суді першої інстанції на думку сторони позивача становитимуть 74 533, 35 грн. (сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять три гривні тридцять п`ять копійок), що складаються з наступного: фіксованої ставки в розмір 10 000,00 грн. за надання правової (правничої) допомоги адвокатом Клієнту в суді першої інстанції; «гонорару успіху» адвоката у фіксованому розмірі у вигляді 10 % від суми, яка буде визначена в рішенні суду як така, що підлягає стягненню в рахунок Клієнта як середній заробіток за час вимушеного прогулу, що склав після прийняття судом рішення 64 533, 35 грн.

Судом досліджено опис наданих послуг на виконання укладеного договору про надання правової допомоги а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору.

Щодо покликань сторони на тривалість розгляду спрору в суді, то суд вказує, що розгляд справи відбувався в період складної епідеміологічної обстановки в Україні, що була зумовлена карантином, у зв`язку з поширенням коронавірусу COVID-19 (частого визначення Івано-Франківської області червоною епідеміологічною зоною), а надалі, у зв`язку з повномасштабним вторгненням на територію України окупаційних військ росії починаючи 24.02.2022, що супроводжувалося в тому числі і ракетними повітряними ударами по всій території країни, а тому вина сторін і суду у розгляді справи в строк більше одного року відсутня. Отож це покликання сторони суд відхиляє.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви сторони позивача, співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що заявлена стороною позивача сума є частково обґрунтованою і підтвердженою в частині понесених та документально підтверджених витрат.

Так, Верховний Суд притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Зокрема, у справі № 922/676/21 звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Процесуальним законодавством передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Слід зауважити, що у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та усправі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг та інше).

Подаючи первісний розрахунок обґрунтовані очікування адвоката щодо розміру його гонорару складали біля 13 тис грн., враховуючи усе вищенаведене суд приходить до переконання, що враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги у суді, час, витрачений на надання таких послуг, критерії реальності витрат, те, що позов задоволено частково, з огляду на фактичність, неминучість та обґрунтованість судових витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача повинен становити 15000,00 грн., що буде співмірним, пропорційним, реальним та справедливим розміром виходячи з конкретних обставин справи.

Отож заява підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 15, 133-137, 141, 259, 263-265, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України,суд

УХВАЛИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Валько Б.І. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобов`язання роботодавця скасувати наказ від 29.07.2021 про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобв`язання роботодавця скасувати наказ від 29.07.2021 про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» ( 01101, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

В задволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шамотайло О.В.