Справа № 465/4884/21 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/788/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представників третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року в складі судді Мартьянової С.М. у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради, Львівського міського центру для сім`ї, дітей та молоді про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав,-

встановив:

У червні 2021 року Франківська районна адміністрація ЛМР, як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю третіх осіб Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради, Львівського міського центру для сім`ї, дітей та молоді про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до наказу управління «Служба у справах дітей» Львівської міської ради від 09.06.2020, №150, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постановлено на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у відділі «Служба у справах дітей» Франківського району у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.06.2020 № 277 «Про влаштування малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у Центр підтримки дітей про закладі дошкільної освіти №5 Львівської міської ради» малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштовані за заявою батька ОСОБА_3 у Центр підтримки дітей при закладі дошкільної освіти №5 Львівської міської ради за адресою: м. Львів, вул. Таджицька, 21, на повне державне забезпечення терміном на 1 рік.

В подальшому, відповідно до висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.08.2020 № 260001-вих-62455, малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернуто в сім`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно із актом обстеження умов проживання від 18.06.2021 у квартирі АДРЕСА_1 виявлено малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Згідно із актом оцінки рівня безпеки від 18.06.2021 комісією встановлено, що діти перебувають в умовах, які загрожують життю та здоров`ю та прийнято рішення негайно відібрати малолітніх дітей та влаштувати їх у Центр соціальної підтримки для дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 204-Б.

Розпорядженням голови Франківської районної адміністрації від 18.06.2021, №264 «Про негайне відібрання малолітніх від їх батьків та влаштування дітей в Центр соціальної підтримки для дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради», малолітніх дітей, відібрано від батьків та влаштовано у Центр соціальної підтримки для дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 204-Б, де перебувають по теперішній час.

Позивач просив ухвалити рішення яким відібрати малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від їх батьків - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , без позбавлення їх батьківських прав та передати Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року позов задоволено.

Відібрано малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від їх батьків - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , без позбавлення їх батьківських прав та передано Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування.

Попереджено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покладено на Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування контроль за виконанням такими своїх батьківських обов`язків.

Роз`яснено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що відповідно до положень ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд за їх заявою може постановити рішення про повернення дитини батькам.

Рішення суду оскаржили відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі зазначають, що суд прийняв оскаржуване рішення на підставі доказів, в яких зафіксовані обставини, які не відповідають дійсності, зокрема акт від 18.06.2021 року.

Апелянти наголошують на тому, що відповідно до проведеної над собою копіткої роботи, за допомогою психологів ОСОБА_2 пройшла усі необхідні курси реабілітації та адаптації, є працевлаштованою, у дома в них ідеальний порядок та чистота, постійно відвідують своїх дітей у Центрі соціальної підтримки для дітей для сімей «Рідні» Львівської області, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Переконані в тому, що причини, які перешкоджали належному вихованню дітей ОСОБА_6 , 2014 р.н.та ОСОБА_7 , 2016 р.н. відпали ще до розгляду справи судом першої інстанції.

Просять рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року скасувати, та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог Франківської районної адміністрації , як органу опіки та піклування відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представників третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника позивача ОСОБА_1 на заперечення таких, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відібрання малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від їх батьків - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , без позбавлення їх батьківських прав та передачі Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, при цьому вважав за необхідне роз`яснити, що повернення дітей матері можливе лише за умови, якщо перестануть існувати всі обставини, які стали підставою для їх відібрання.

Судом встановлено, що відповідачі по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвами про народження дітей.

Відповідно до наказу управління «Служба у справах дітей» Львівської міської ради від 09.06.2020, №150, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постановлено на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у відділі «Служба у справах дітей» Франківського району у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

Згідно із розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.06.2020 №277 малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштовані за заявою батька ОСОБА_3 у Центр підтримки дітей при закладі дошкільної освіти №5 Львівської міської ради за адресою: м. Львів, вул. Таджицька, 21, на повне державне забезпечення терміном на 1 рік.

Відповідно до висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.08.2020 №260001 -вих-62455 малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернуто в сім`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно із актом обстеження умов проживання від 18.06.2021 у квартирі АДРЕСА_1 виявлено малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Діти були одягнені у легкий одяг. У помешканні розкидані речі, чутно затхлий запах, на кухні багато немитої посуди. На момент візиту обоє батьків за візуальними ознаками перебували у стані алкогольного сп`яніння, у кухні на столі спостерігалась відкоркована пляшка горілки.

Комісією в складі спеціаліста І категорії відділу «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Ю. Андрусишином, фахівцем відділу соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для дітей сім`ї та молоді Ю. Неїжмак, інспектора з ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Франківського відділу поліції В. Муравля, лікаря бригади швидкої медичної допомоги №108 І. Марчук, проведено оцінку рівня безпеки дитини.

Згідно з актом оцінки рівня безпеки від 18.06.2021 комісією встановлено, що діти перебувають в умовах, які загрожують життю та здоров`ю, відтак прийнято рішення негайно вжити дії а саме відібрати малолітніх дітей та влаштувати їх у Центр соціальної підтримки для дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 204-Б.

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї від 18.06.2021, складеного фахівцем відділу соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для дітей сім`ї та молоді Я. Запотічною, базові потреби дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на належне виконання батьками батьківських обов`язків та виховання не забезпечені. Розпорядженням голови Франківської районної адміністрації від 18.06.2021, №264 малолітніх дітей відібрано від батьків та влаштовано у Центр соціальної підтримки для дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 204-Б, де перебувають по теперішній час.

Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині сьомій статті 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Виховання в сім`ї є першою основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від17жовтня 2018року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 вказаної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Розглядаючи даний спір місцевий суд не врахував вищенаведених положень та висновків, відтак дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відібрання дітей, в той же час не врахувавши того, що з моменту відібрання дітей 18.06.2021 та на час ухвалення судового рішення 23 лютого 2022 року, матір дітей ОСОБА_2 батько ОСОБА_3 змінили спосіб свого життя.

Зокрема, із висновку по роботі з клієнтами «Центру підтримки дітей та сімей Рідні» вбачається, що подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відвідували практично всі заходи призначені в Центрі згідно індивідуального плану. Консультації з психологом п. ОСОБА_12 відвідувала на постійній основі, завжди була на зв`язку, ініціювала часті зустрічі з дітьми. На зустрічах була уважною до дітей, проявляла турботу та інтерес до них. За наслідками проведених консультацій з психологом, мотиваційних занять на попередження та профілактику зривів в алкогольну залежність спостерігається значне покращення батьківського потенціалу і усвідомлення відповідальності як за своє життя так і за психологічний клімат в родині. За період з 05.07.2021 по 14.02.2022 подружжя було присутніми на 29-ти групах взаємопідтримки батьків у КУ Рідні.

24 грудня 2021 року ОСОБА_10 працевлаштована на ПАТ «Концерн Хлібпром» та отримує заробітну плату, створює належні умови для проживання дітей, що стверджується Актом обстеження умов проживання від 23.03.2022, складеного Службою у справах дітей Франківського району на підставі її заяви, тобто усуває причини, які були підставами для відібрання в неї дітей. Згідно характеристики ЛКП «Львівський ліхтар», на ОСОБА_10 письмових скарг від сусідів не поступало.

Відповідач, батько дітей ОСОБА_3 перебуває на обліку в Личаківському об`єднаному управлінні ПФУ м. Львова в Львівській області та отримує пенсію по інвалідності.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідачі усвідомили значення своїх дій, намагаються створити належні умови для проживання дітей разом з ними.

Акт обстеження умов проживання від 18.06.2021 у квартирі АДРЕСА_1 , не є належним доказом у справі, який свідчить про те, що залишення дітей разом з їх батьками є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не заперечували факт вживання алкоголю, проте матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували те, що відповідачі хронічно зловживають алкоголем. Також, відсутні докази про те, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей чи жорстоко поводяться з ними, вдаються до будь-яких видів експлуатації дітей, примушують їх до жебракування та бродяжництва.

Відображення в акті від 18.06.2021 того факту, що діти були легко одягнуті, на переконання колегії суддів, не доводить про небезпеку дитини, оскільки червень є літнім місяцем, через це діти були легко одягнуті. В той же час, в акті від 18.06.2021 відображено, що під час огляду ОСОБА_8 та ОСОБА_13 паталогічних відхилень не виявлено, відсутні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження, насильство; у дітей немає зовнішніх ознак недогляду та занедбаності, діти не залучені до протиправної діяльності; діти не повідомляють про небезпеку і не просять допомоги. Факти, які свідчать про нездатність батьків гарантувати безпеку дітям це батько і мати, які під складення проведення оцінки рівня безпеки дитини мали візуальні ознаки дії алкоголю. Батько вів себе агресивно по відношенню до членів комісії. За результатами проведеної оцінки, комісія дійшла висновку про наявність небезпеки для дітей.

Надаючи правову оцінку, акту від 18.06.2021, колегія суддів вважає, що даний акт, який в подальшому покладений в основу розпорядження Франківської районної адміністрації ЛМР №264 від 18.06.2021, не відображає тих обставин, які дійсно свідчать про небезпеку для дітей, при цьому суд першої інстанції, при вирішенні питання про відібрання дитини у батьків, не з`ясував у чому саме полягає небезпека залишення дитини у відповідачів для їх життя та морального виховання.

Як встановлено колегією суддів, в матеріалах справи відсутні докази того, що повернення дідей до матері та батька негативно вплине на їх розвиток, чи загрожує їх життю та здоров`ю.

Таким чином, винної поведінки ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками у справі не встановлено. Окрім того, матеріали справи не містять належних доказів того, що діти опинилися в небезпечних для їх життя та здоров`я умовах. Висновків працівників медичного закладу про незадовільний стан здоров`я дітей позивачем не надано. У справі не встановлено, що поведінка батьків - відповідачів, негативно вплинула на фізичний чи психологічний розвиток дітей.

Так, у справі «Хабровські проти України» (заява № 1680/10, рішення від 17 січня 2013 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що позитивний обов`язок держави за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на повагу до приватного і сімейного життя) включає в себе право батьків на доступ до засобів, що дають їм можливість возз`єднатися з їхніми дітьми, та обов`язок національних органів вживати таких засобів (п.105).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини, що маю значення для вирішення справи, не надав їм належну оцінку, не врахував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , за участі третіх осіб Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради, Львівського міського центру для сім`ї, дітей та молоді про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк