Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1052/21
Провадження № 2/494/118/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» до ОСОБА_1 «Про відшкодування шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду України»,-

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що є зареєстрованим по АДРЕСА_1 , на користь Держави, в особі регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» (67500, Одеська область, Одеський район, смт Доброслав, вул. Центральна, 33, ), причинену природно-заповідному фонду України шкоду у розмірі 830 гривень.

На обґрунтування поданого позову позивач вказував, що 02 квітня 2020 р. о 19.00 ОСОБА_2 знаходячись на схилі поблизу масиву «Дорожник» РЛП «Тилігульський» Калинівської сільської ради Одеського (тоді Лиманського) району Одеської області не маючи відповідних дозвільних документів незаконно випиляв ручною пилкою кущі «Гліду», в кількості 20 шт., а також деревину «Акація» діаметром 10 см, на зрізі у корі біля шийки кореню. Своїми незаконними діями відповідач заподіяв природно-заповідному фонду шкоду у загальному розмірі 5033 гривні, розмір якої обчислюється відповідно до додатку №1 Постанови КМУ від 24 липня 2013 р. №541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». З приводу зазначених обставин на відповідача був складений адміністративний протокол і рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №504/4401/20 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Рішення набрало чинності 01 лютого 2021 р..

Відповідач повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення поданого до нього позову заперечував.

Вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні поданого позову виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Не є підставою для припинення провадження у справі або для беззаперечної відмови у задоволенні позову лише зміст позовної вимоги, без з`ясування судом зазначених обставин.

Як встановлено судом позивач звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_1 з метою стягнути з нього на користь Держави, в особі регіонального ландшафтного парку «Тилігульський», причинену природно-заповідному фонду України шкоду у розмірі 830 гривень.

Як свідчить з матеріалів справи 21 січня 2021 р. постановою Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 було звільнено від адміністративної відповідальності, а справу провадженням закрито у зв`язку з малозначністю вчиненого. Судом було розцінено як малозначне діяння, вчинене 09 грудня 2020 р. в 11 годин 30 хвилин, в ході якого ОСОБА_1 знаходячись на території РЛП «Тилігульський», на березі плавневої системи р. Тилігул, біля с. Мар`янівка Березівського району Одеської області, за допомогою бензопили Урал здійснював випилювання деревини клену, у кількості одна штука, діаметром 20 см, заподіяв природно-заповідному фонду шкоду у загальному розмірі 830 гривень, розмір якої обчислюється відповідно до додатку №1 Постанови КМУ від 24 липня 2013 р. №541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд».

Також судом встановлено, що в обґрунтування поданого позову позивач вказував, що 02 квітня 2020 р. о 19.00 ОСОБА_2 знаходячись на схилі поблизу масиву «Дорожник» РЛП «Тилігульський» Калинівської сільської ради Одеського (тоді Лиманського) району Одеської області, не маючи відповідних дозвільних документів незаконно випиляв ручною пилкою кущі «Гліду», в кількості 20 шт., а також деревину «Акація» діаметром 10 см, на зрізі у корі біля шийки кореню. Своїми незаконними діями відповідач заподіяв природно-заповідному фонду шкоду у загальному розмірі 5033 гривні, розмір якої обчислюється відповідно до додатку №1 Постанови КМУ від 24 липня 2013 р. №541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд».

Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено положеннями ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, позивачем, у відповідності до положень ст.ст.77-80 ЦПК України суду не надані належні, допустимі, достовірні, а у своєї сукупності достатні докази підстав звернення до суду з даним позовом.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10-13, 81,89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Регіонального ландшафтного парку «Тилігульський» до ОСОБА_1 «Про відшкодування шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду України» залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30-ти днів з дня його проголошення через Березівський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області, а особами які не були під час проголошення у той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _________________________________________ -