ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9985/20 Номер провадження 22-ц/814/412/22Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (судді-доповідача) Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2021 року (прийняту суддею Гольник Л.В., повний текст ухвали складено суддею 22.11.2021 року) у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на дії державного виконавця, в якій останній прохав: - поновити TOB «ФК «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» строк на звернення до суду із скаргою на дії/рішення та постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №50680922 від 07.11.2017 року, визнавши причини його пропуску поважними; - визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (стара назва Шевченківський ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області) Токарь К.М. щодо розрахунку гривневого еквіваленту визначеної рішенням суду суми заборгованості у іноземній валюті при виконанні виконавчого листа № 2-3444/09, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 30.03.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 387-ФР від 09.01.2088 року, яка склалася станом на 26.02.2009 у сумі 45093 долара 56 центів США; - визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Токарь К.М. від 07.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 50680922 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3444/09, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 30.03.2010 року в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; - зобов`язати уповноважену особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3444/09, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 30.03.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 387-ФР від 09.01.2088 року, яка склалася станом на 26.02.2009 у сумі 45093 долара 56 центів США.

Скарга обґрунтована тим, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2009 року у справі № 2-3444/09, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.12.2016 року, кредитний договір № 387-ФР від 09.01.2008 року, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 розірвано, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 387-ФР від 09.01.2008 року, яка склалася станом на 26.02.2009 року у сумі 45 093 долара 56 центів США; пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором № 387-ФР від 09.01.2008 року у сумі 28 283 гривні 56 копійок, судові витрати по справі у сумі 1730 гривень.

Шевченківським ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області здійснювалося виконавче провадження № 50680922 щодо виконання вказаного рішення Октябрського районного суду м. Полтави, яке постановою старшого державного виконавця Токарь K.M. від 17.11.2017 року закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

10.10.2019 року за Договором про відступлення прав вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інтайм Фінанс» як правонаступник усіх майнових прав ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» набуло за кредитний договір № 387-ФР від 09.01.2009р., укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 .

Посилається на те, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, з огляду на проведене експертне дослідження, яким встановлено заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №387-ФР від 09.01.2008 р. в сумі 14605,18 доларів США станом на 07.11.2017 року на момент винесення державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження, висновки державного виконавця про фактичне виконання рішення суду є передчасними та помилковими, а постанова про закінчення виконавчого провадження № 50680922 з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», необґрунтованою, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2021 рокупоновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» строк на звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 50680922 від 07.11.2017 року.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження - залишено без задоволення.

З вказаною ухвалою суду не погодився представник ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» - О.С. Маслова та подала на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним дослідженням доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, прохала ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2021 рокускасувати та прийняти нову постанову, якою скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» задовольнити у повному обсязі.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції при розгляді скарги не застосував преюдиційних обставин, що були встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили - в частині визначення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №387-ФР від 09 січня 2008 року. Вказує, що дії державного виконавця Токарь К.М. під час виконання виконавчого листа №2-3444/09 виданого 30.03.2010 року є неправомірними, оскільки остання самостійно здійснила перерахунок визначеної рішенням суду в іноземній валюті заборгованість ОСОБА_1 в її гривневий еквівалент, та прийняла рішення про фактичне погашення такої заборгованості. Посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що висновки державного виконавця Токарь К.М. про фактичне виконання рішення суду є передчасним та помилковим, а постанова про закінчення виконавчого провадження №50680922 з підстави передбаченої п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» необґрунтованою, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Також, зазначила, що суд першої інстанції помилково відхилив Висновок експерта №9 від 06.07.2020 року і прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції з викликом сторін по справі. На момент розгляду справи були присутні представники кредитора і боржника, інші особи по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2009 року у справі № 2-3444/09, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.12.2016 року, кредитний договір № 387-ФР від 09.01.2008 року, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 розірвано, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 387-ФР від 09.01.2008 року, яка склалася станом на 26.02.2009 року у сумі 45 093 долара 56 центів США, пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором № 387-ФР від 09.01.2008 року у сумі 28 283 гривні 56 копійок, судові витрати по справі у сумі 1730 гривень, а всього стягнуто грошових коштів на загальну суму 30013 гривень 56 копійок.

На виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2009 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся з виконавчим листом № 2-3444/09, виданим 30.03.2010 року Октябрським районним судом м. Полтави, до Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області для примусового виконання вищезазначеного рішення, внаслідок чого 12.04.2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 50680922.

07.11.2017 року постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Токарь K.M. виконавче провадження №50680922 закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

10.10.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інтайм Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги, зокрема прав вимоги до боржників за Кредитним договором №387-ФР від 09.01.2009 р., укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 .

20.10.2020 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/3721/20 заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Інтайм Фінанс» про заміну стягувача задоволено, замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія «Інтайм Фінанс» у виконавчих документах по цивільній праві № 2-3444/09 про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором № 387-ФР від 09.01.2008 р. станом на 26.02.2009 р. у сумі 45093,56 дол. США, пені 28283,56 грн. та судових витрат 1730,00 грн. Вказана ухвала залишена без змін в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що з матеріалами виконавчого провадження № 50680922, зокрема з постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 50680922, представник ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» ознайомився лише 15.10.2020 року у Октябрському районному суді м. Полтави в процесі розгляду справи № 554/3721/20, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду із скаргою на рішення державного виконавця.

Залишаючи без задоволення скаргу ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Токарь К.М. від 17.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 50680922 прийнята в межах повноважень, є законною, а тому підстави для її скасування відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким чином, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті

З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до частини третьої цієї статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

На думку колегії суддів, оскаржувані ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», дії державного виконавця, були вчинені відповідно до закону, та в межах його повноважень.

Так, згідно наданого скаржником Висновку експерта №9 від 06.07.2020 року, проведеного судовим експертом з економічних питань Ліхтіною Л.Р., виконаної на замовлення ТОВ «ФК «ІНТАЙМ ФІНАНС» вбачається, що:

- фактична заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №387-ФР від 09.01.2008 р., укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 , станом на 09.10.2019 року (дата останньої виписки перед укладенням Договору про Відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс») становить в доларах 14 605,18 доларів США (чотирнадцять тисяч шістсот п`ять доларів 18 центів), в гривні 392 478 грн. 77 коп. (триста дев`яносто дві тисяч чотириста сімдесят вісім грн. 77 коп.) - згідно умов кредитного договору №387-ФР в 09.01.2008 р. та виписок по рахунку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

- фактична заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №387-ФР від 09.01.2008 р., укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 , станом на 07.11.2017 року (дата винесення постанови старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області про закриття виконавчого провадження № 50680922, відкритого на виконання виконавчого листі Октябрського районного суду м. Полтави № 2-3444/09 від 30.03.2010 р. про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №387-ФР від 09.01.2008 р. в сумі 45093,56 доларів США та 30 013,56 грн.) становить в валюті кредиту в сумі 14 605,18 доларів США (чотирнадцять тисяч шістсот п`ять доларів 18 центів), в гривні за офіційним курсом Національного банку України 392 153,47 грн. (триста дев`яносто дві тисячі сто п`ятдесят три грн.. 47 коп.) (14605.18 дол. США х 26,8503 грн. за 1 долар США) згідно умов кредитного договору та виписок по рахунку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») (т. 2, ас.79-83).

Відповідно до Висновку № 5 судової економічної експертизи у цивільній справі №554/9985/20 від 09.07.2021 року, проведеної судовим експертом Лях Л.Я. на замовлення ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 264-279):

1. Документально підтверджується погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» після розірвання кредитного договору № 387-ФР від 09.01.2008 року за рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 16.09.2009 року по справі № 2-3444/09, яке вступило в законну силу 27.09.2009 року, в сумі 45619, 17 доларів США (Сорок п`ять тисяч шістсот дев`ятнадцять доларів 17 центів США).

2. З урахуванням суми заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зазначеної в рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2009 року по цивільній справі № 2-3444/09 (при розірванні кредитного договору №387-ФР від 09.01.2008 року) станом на момент проведення експертизи заборгованість ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит в сумі 30 013, 56 грн. (недоплата пені за прострочку виконання договору 28 283, 56 грн. + судовий збір 1730, 00 грн.) переплата ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит в сумі 525, 61 доларів США (п`ятсот двадцять п`ять доларів 61 цент США).

3. Заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 50680922 згідно виконавчого листа № 2-3444/09 від 30.03.2010 р., виданого Октябрським районним судом м. Полтави відсутня.

Судом встановлено, що Висновок експерта № 9 від 06.07.2020 року, проведеного судовим експертом з економічних питань Ліхтіною Л.Р., проведений без врахування первинних документів, перелічених у постанові про закінчення виконавчого провадження № 50680922, а саме квитанцій про сплату грошових коштів ОСОБА_1 . Вказаний висновок експерта зроблений лише на підставі виписок ПАТ «БАНК «Фінанси та Кредит» по рахунках, де відображено по ОСОБА_1 кредит, прострочений кредит, нараховані проценти, прострочені відсотки за період з 09.01.2008 року по 20.05.2019 року (включно).

У додатку № 1 «Сплачені кошти за даними виписки банку. Кредитний договір № 387-ФР від 09.01.2008 року» до висновку експертизи № 9 від 06.07.2020 року наведені суми оплат ОСОБА_1 , починаючи з 14.10.2009 року. Згідно вказаного додатку цієї експертизи вже після розірвання кредитного договору № 387-ФР від 09.01.2008 року за рішенням суду у справі № 2-3444/09, яке вступило в силу, отримані ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 45619,31 доларів США, згідно виписок банком були рознесені таким чином: на погашення тіла кредиту 16263,26 доларів США, на погашення тіла кредиту простроченого 12164,28 доларів США, на погашення прострочених відсотків 2940,74 доларів США, на погашення відсотків - 14251,03 доларів США.

Проте, після ухвалення 16.09.2009 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 2-3444/09, яке набрало законної сили 27.09.2009 року, після розірвання кредитного договору № 387-ФР від 09.01.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», банк в подальшому не мав ніяких законних підстав щодо подальшого нарахування відсотків за вже розірваним кредитним договором № 387-ФР від 09.01.2008 року.

Так, з досліджених наданих представником боржника копії квитанцій, які видані Банком «Фінанси та Кредит» при прийнятті готівкових коштів, та які є первинними документами, вбачається, що у вказаних квитанціях зазначено платник ОСОБА_1 , призначення платежу погашення заборгованості згідно договору № 387-ФР від 09.01.2008 року.

Отже, вказані квитанції підтверджують те, що до каси банку «Фінанси та Кредит» платником ОСОБА_1 вносилися готівкові кошти в валюті, а саме доларах США. Водночас у цих квитанціях відповідно до вимог НБУ, платіж, який вносився в іноземній валюті, вказувався еквівалент в гривнях.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відхилення висновку експерта № 9 від 06.07.2020 року.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 фактично виконав зобов`язання в сумі 45619,17 доларів США раніше (до 02.10.2015 року), ніж банк «Фінанси та Кредит» звернувся до виконавчої служби про примусове виконання за виконавчим листом Октябрського районного суду м. Полтави № 2-3444/09 від 30.03.2010 суми 45093 долара 56 центів США (31.03.2016 року).

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Токарь K.M. 07.11.2017 року закінчено виконавче провадження № 50680922 на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року). Оскільки борг сплачено в повному обсязі в самостійному порядку до відкриття виконавчого провадження згідно квитанцій ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» м. Полтави, в якій вказано квитанції з сумою в гривнях.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанова державного виконавця старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Токарь К.М. від 17.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 50680922 прийнята в межах повноважень, є законною, а тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи апелянта щодо преюдиційності висновків суду апеляційної інстанції у рішенні від 28.11.2016 року, якими підтверджено наявність заборгованості, є необґрунтованими, оскільки апеляційним судом переглядалося рішення від 16.09.2009 року, а тому всі висновки з даного приводу стосувалися заборгованості, яка мала місце на той час. Оцінка, наданим боржником квитанціям згідно яких він проводив оплату по договору починаючи з жовтня 2009 року, судом апеляційної інстанції не надавалася, а тому висновки суду не мають преюдиційного характеру.

Доводи апелянта про те, що із вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеними та безпідставними.

Будь-які докази, які б вказували на порушення державним виконавцем чинного законодавства, прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Окрім того, інші доводи заявника, оскаржуваної дії посадової особи (державного виконавця), які наведені у заяві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, та на їх правильність не впливають.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, а тому скарга не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2022 року.

Головуючий суддя ______________Г.Л. Карпушин

Судді: ____________ __ С.А. Гальонкін _______________ О.Ю. Кузнєцова