Справа № 638/5814/21
Провадження № 2/638/2062/22
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Щепіхіної В.В.

за участю секретаря Рєзніка І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Україна», Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про усунення перешкод у розпорядженні майном, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Кредитної спілки «Україна», Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про усунення перешкод у розпорядженні майном.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 березня 2007 року між КС «Україна» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 69, відповідно умов якого останній отримав кредит у сумі 5000,00 грн., зобов`язавшись щомісячно сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі 60% річних. Разом з тим, в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між КС «Україна» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , були укладені договори поруки, за якими останні зобов`язалися у разі невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору відповідати в повному обсязі перед КС «Україна». В зв`язку з невиконанням взятих на себе ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, за ним утворилася заборгованість в розмірі 6716.66 грн., яка стягнута на користь КС «Україна» в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2008 року. За заявою КС «Україна» на підставі отриманих виконавчих листів на примусове виконання рішення суду 10.11.2008 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ Сморшовим М.С. відкрито виконавче провадження, та 16.12.2008 року винесено постанову № 642/В-13 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Проте, лише у квітні 2021 року позивачу стало відомо про наявність постанови державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Сморшова М.С. № 642/В-13 від 16 грудня 2008 року про арешт майна боржника (позивача по справі) та оголошення заборони на його відчуження, дія якої обмежує її у праві вільно розпоряджатися своїм майном. Після звернення до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові позивач отримала лист від 11.05.2021 року, де зазначено, що станом на 11.05.2021 відомості щодо перебування виконавчих проваджень стосовно позивача у провадженні зазначеного відділу у 2008 році відсутні.

На підставі заяви від 09.11.2021 позивач остаточно уточнила позовні вимоги та просить суд скасувати арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 , та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить, накладені на підставі постанови №642/В-13 від 16.12.2008 старшого державного виконавця відділу ДВС Дзержинського району ум. Харкові.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року у справі відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд проводити судовий розгляд за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представники відповідачів: Кредитної спілки «Україна», Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам ст. 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів, висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надали.

Суд, дослідивши матеріали, справи встановив наступне.

20 березня 2007 року між КС «Україна» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 69, відповідно умов якого останній отримав кредит у сумі 5000,00 грн., зобов`язавшись щомісячно сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі 60% річних. Взабезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між КС «Україна» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , були укладені договори поруки, за якими останні зобов`язалися у разі невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору відповідати в повному обсязі перед КС «Україна».

З рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2008 року (справа № 2-2025/08 р.) (а.с. 9) вбачається, що в зв`язку з невиконанням взятих на себе ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 69 від 20.03.2007, за ним утворилася заборгованість перед КС «Україна» - в розмірі 6716.66 грн., з яких: 5000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 1716.66 грн. заборгованість за несплаченими відсотками. Зазначена сума заборгованості в солідарному порядку на підставі рішення суду від 27.06.2008 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КС «Україна» стягнута в повному обсязі, також стягнуто з відповідачів суму державного мита в розмірі 67.00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30.00 грн.

Отже, за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2008 року по справі № 2-2025/08 р, де ОСОБА_3 виступала співвідповідачем, з останньої стягнуто суму кредитної заборгованості в солідарному порядку. Вказано рішення набрало законної сили, не оскаржене в апеляційному порядку та є чинним на теперішній час.

Відповідно до постанови від 10.11.2008 року державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Сморшова М.С. про відкриття виконавчого провадження (а.с. 10) відкрито виконавче провадження (ВП №9910524) за виконавчим листом № 2-2025, виданим 28.07.2008 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КС «Україна» суми заборгованості в розмірі 6716.66 грн. У вказаній постанові боржником зазначена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , боржнику запропоновано добровільно виконати рішення суду до 17.11.2008.

Згідно з постановою від 16.12.2008 державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ Сморшова М.С. № 642/В-13 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження року (а.с. 11) накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в межах суми стягнення, а саме 7387.60 грн., та заборонено здійснювати його відчуження.

З листа Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) № 43613/19.6-37 від 11.05.2021 року про надання відповіді (а.с. 26), вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до виконавчої служби з заявою від 29.04.2021 року про зняття арешту з належного їй майна, накладеного відповідно до постанови від 16.12.2008 року. Однак, отримала відповідь, що зняти арешт не вбачається можливим, оскільки строки зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становлять 3 роки та документи після закінчення строку зберігання підлягають знищенню. Разом з тим, ОСОБА_1 було роз`яснено, що відповідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Так, відповідно до ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, порядок та підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Крім того, однією з підстав зняття арешту, зазначених у ч.4 ст.59 Закону, є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до п. п. 2, 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Отже, з аналізу вказаних норм та положень випливає, що в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні може розглядатися справа про захист майнового права за позовом власника майна, що не є боржником, або за позовом володільца майна, що не належить боржнику.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо субєкта № 282573160 від 02.11.2021 року вбачається, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 504116 від 16.12.2008 року, Дзержинським ВДВС ХМУЮ накладено арешт на все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_5 , в межах суми стягнення 7387,60 грн. при виконанні виконавчого листа №2-2025/08, виданого 28.07.2008.

Отже, арешт накладений на все нерухоме майно позивача, яка є його власницею і стороною виконавчого провадження (боржником), відкритого на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2008 по справі №2-2025/08.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Водночас, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 вважає, що діями державного виконавця державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено її права як власника майна, і одночасно вона є стороною виконавчого провадження (а саме боржником) з примусового виконання такого рішення, останній для захисту своїх прав необхідно звертатися до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, тобто, шляхом подання скарги на дії державного виконавця під час виконання судового рішення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

ОСОБА_1 пред`явлено позов про зняття арешту майна на підставі ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження", положення якої передбачають право звернення до суду власника (володільца) майна, на яке накладено арешт, та який не є боржником у виконавчому провадженні.

Таким чином, боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного суду від 19.01.2022 по справі №577/4541/20, яку в силу приписів ч.4 ст.263 ЦПК Ураїни суд враховує при ухваленні рішення.

Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов висновку, що провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.258-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом Позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Україна», Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про усунення перешкод у розпорядженні майном закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В. В. Щепіхіна