Справа № 163/2458/21
Провадження № 2/163/43/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

з участю секретаря Голядинець О.В.

представника позивача ОСОБА_1 , в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

У позовній заяві позивач просить ухвалити рішення про стягнення безпідставно отриманих коштів - аліментів в сумі 158 709,19 грн., стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Позов мотивує тим, що на виконанні в Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ перебував виконавчий лист № 2-265-2007 від 17.08.2007 виданий Любомльським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходів), щомісячно починаючи з 26.07.2007 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням від 01.07.2015 року Любомльського районного суду Волинської області у справі 163/1283/15-ц було зменшено розмір аліментів з 1/3 до ј всіх його доходів (заробітків), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Любомльським районним судом Волинської області від 01.06.2020 у справі №163/2425/18 ухвалено виключити із вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області актового запису № 140 від 13 грудня 2005 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, як батька дитини.

На підставі цього 02.07.2021 постановою Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ виконавче провадження № 41685257 закінчене.

Зважаючи на це сплачені аліменти за весь час є безпідставно отриманими коштами, а тому підлягають поверненню. Також підлягає стягнення моральна шкода, оскільки для позивача приховування зі сторони відповідача того, що він не є батьком дитини мало наслідком душевного болю, стражданням, які оцінені еквівалентно 15% від суми безпідставно сплачених аліментів.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідачу на останнє відоме місце проживання було направлено копію ухвали суду та примірник матеріалів позову. Поштове відправлення з копією ухвали суду та матеріалами позову відповідачу не вручене та повернулось до суду, у зв`язку з відсутністю його за місцем проживання.

У зв`язку з наведеним суд з метою дотримання процесуальних норм щодо участі сторін в судовому розгляді здійснив повідомлення відповідача шляхом публікації на офіційному Інтернет-сайті судової влади.

Відповідачка на розгляд справи не з`являлася, клопотань по суті не подавала.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 26.10.2021.

Ухвалою Любомльського районного суду від 24.11.2021 відкрито провадження у справі. Визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Любомльського районного суду від 07.06.2022 призначено розгляд позову по суті з повідомленням учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

За рішенням Любомльського районного суду у справі № 163/2425/18 виключено із вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області актового запису № 140 від 13 грудня 2005 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, як батька дитини.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №41685257 від 02.07.2021 припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення Любомльського районного суду Волинської області №163/1283/15-ц від 19.04.2021.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-265-2007 виданого 17.08.2007 Любомльським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячного починаючи з 26.07.2007, а з 01.09.2015 у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно станом на 12.07.2021 заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави - це таке правовідношення, в силу якого одна сторона (набувач), яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони (потерпілого) без достатньої правової підстави або на підставі, яка згодом відпала (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Позивач у даній справі сплачував аліменти на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з підстав того, що вона є його донькою. Підставою стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_6 були відомості про його батьківство.

Судом при розгляді справи про оспорювання батьківства встановлено, що позивач не є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення суду про виключення відомостей про ОСОБА_2 з актового запису про народження дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , набрало законної сили. Тобто підстава, на якій відповідачем отримано від позивача аліменти на утримання дитини, відпала.

Згідно з статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

ЇЇ тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 (провадження № 14-445цс18).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач на підтвердження недобросовісності відповідача зазначив, що відповідач знала правду про біологічне батьківство ОСОБА_5 і ввела в оману всіх їхніх знайомих щодо такого надзвичайного важливого аспекту подружнього життя, яким є батьківство. Проте жодних доказів на підтвердження вказаних тверджень суду подано не було. З з відповіді представника відповідача судом установлено, що ОСОБА_3 у справі про оспорювання батьківства позов не визнавала і повністю його заперечувала, що при апеляційному розгляді було задоволено її клопотання про проведення повторної судової генетичної експертизи.

У рішенні Любомльського районного суду від 01.06.2020 у справі 163/2425/18 судом встановлено, що ОСОБА_3 категорично не визнавала позов, посилаючись на те, що дитина народжена у шлюбі, коли позивач у неї був єдиним чоловіком. Відповідач впевнена у батьківстві позивача. Наявний у справі №163/2425/18 висновок експертизи вважає неналежним доказом з аналогічних мотивів, що й заявляла в обґрунтування свого клопотання про призначення повторної експертизи.

За вказаних обставин, на переконання суду це жодним чином не підтверджує недобросовісності відповідача, а навпаки свідчить про те, що ОСОБА_3 була переконана у батьківстві ОСОБА_2 .

За відсутності інших доказів про недобросовісність відповідача такі аргументи позивача суд вважає недоведеними та безпідставними.

Зазначалось, що за змістом ст. 1215 ЦК України, встановлення недобросовісності з боку набувача коштів, є необхідною умовою для повернення безпідставно набутих аліментів.

Оскільки судом не установлено такої необхідної умови, то відповідно і відсутні підстави для стягнення безпідставно отриманих аліментів, як таких що не підлягають поверненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Позивачем, всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надано жодного доказу на підтвердження завдання йому моральної шкоди. А отже, підстав для стягнення моральної шкоди не встановлено.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Ім`я позивача ОСОБА_2 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Ім`я відповідача ОСОБА_3 ; останнє відоме місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складання повного тексту судового рішення 28 жовтня 2022 року.

Головуючий : суддя С.А. Шеремета