Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2833/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Стрижак О.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Берегівського нотаріального округу Лапчак Ганна Іванівна, приватний нотаріус Берегівського нотаріального округу Стойка Світлана Миколаївна, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Берегівського нотаріального округу Лапчак Ганна Іванівна, приватний нотаріус Берегівського нотаріального округу Стойка Світлана Миколаївна, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресом: АДРЕСА_1 .

На момент смерті ОСОБА_8 проживав один, дружини, дітей та близьких родичів не мав, крім рідного брата ОСОБА_1 .

Брат померлого та його дружина ОСОБА_9 провели поховання ОСОБА_8

25 лютого 2022 року адвокатом позивача був поданий адвокатський запит до КНП «Виноградівська РЛ» щодо інформації та документів про супутні хвороби та хвороби, які передували смерті ОСОБА_8 .

Листом № 443 від 02 березня 2022 року КНП «Виноградівська РЛ» було відмовлено в задоволенні адвокатського запиту та одночасно повідомлено що інформація, яка становить медичну таємницю та не підлягає розголошенню, можна витребувати в процесі розгляду справи в суді подавши клопотання про витребування доказів.

18 квітня 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до приватного нотаріуса Юска Н.М. для написання заяви про прийняття спадщини за померлим братом.

23 травня 2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Стойка С.М. щодо надання відомостей чи зареєстрована спадкова справа за померлим братом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Листом №107/01-16 від 24 травня 2022 року приватним нотаріусом Стойка С.М позивача повідомлено, що спадкова справа була заведена 15 березня 2022 року за №12/2022 та заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 21 квітня 2022 року за №47.

16 травня 2022 року позивачем ОСОБА_1 написана заява до Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатської області в тім, що ОСОБА_3 , сусід померлого брата, поміняв замок від вхідних дверей квартири в якій проживав померлий ОСОБА_8 , дана заява була зареєстрована у поліції на №3075 того ж дня.

30 травня 2022 року адвокат Сливка Ю.Ю. (представник позивача) був ознайомлений з матеріалами справи по заяві позивача, яка була зареєстрована 16 травня 2022 року за №3075.

З матеріалів справи стало відомо що 22 січня 2022 року о 11 год. 15 хв. приватним нотаріусом Лапчак Г.І. був складений заповіт, яким ОСОБА_8 все своє майно заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач вважає, що заповіт від 22.01.2022 року складений і посвідчений за два дні до смерті заповідача приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак В.О. зареєстрованого в реєстрі за №100 є недійсним і таким, що підлягає до скасування, оскільки підписаний не заповідачем ОСОБА_8 , а громадянкою ОСОБА_10 без зазначення причин, з яких текст заповіту не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Зазначає про те, що заповіт складений без дотримання ст. 1247 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив проти позову, у якому зазначив наступне: порядок складання заповіту, форма та зміст заповіту, посвідчувальний напис нотаріуса - відповідає вимогам Цивільного кодексу України, ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, які регулюють дані спірні відносини (а.с. 63-67).

На момент складення та посвідчення заповіту 22.01.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №100, посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І. діяв «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 в редакції від 25.12.2021 року.

Так, в оскаржуваному заповіті зазначено про те, що заповідальне розпорядження зроблено в присутності 2 свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; за дорученням та особистим бажанням заповідача, ОСОБА_8 , заповіт прочитано йому приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І.; за дорученням та особистим бажанням заповідача, ОСОБА_8 , заповіт прочитано йому свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; свідки стверджують, що стан здоров`я заповідача не викликає сумніву в тому, що він адекватно сприймає посвідчення заповіту на користь обумовленого ним спадкоємця і робить це вільно; за дорученням та особистим бажанням заповідача, ОСОБА_8 , у його присутності, підписано гр. ОСОБА_10 , якій він довіряє здійснити підписання заповіту від свого імені; заповіт складено в місті Виноградові 11 годині 15 хвилин у двох примірниках, один з яких залишається у справах Лапчак Г.І. приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області, а другий заповідачу.

В посвідчувальному написі нотаріуса зазначено: - заповіт записаний нотаріусом зі слів заповідача; - у зв`язку з особистим бажанням ОСОБА_8 , за його дорученням, у його та нотаріуса присутності, текст заповіту підписано ОСОБА_10 ; - заповіт повністю прочитаний у голос заповідачу до його підписання у присутності свідків.

Зазначене підтверджує відсутність дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні та посвідченні заповіту 22.01.2022 року.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та необхідність її виконання.

Отже за відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні та посвідченні заповіту визнання недійсним заповіту з підстав, що не передбачені нормами гл.85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю.

Статтею 1248 ЦК України передбачено, що посвідчення заповіту має відбуватись наступним чином: нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України).

Пункт 1.11 Глави III Розділу II Порядку наголошує на тому, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

З наведених мотивів відповідач вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою суду від 20.06.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, витребувано докази по справі: належним чином посвідчену копію заповіту, складеного від імені ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_3 , посвідченого 22 січня 2022 року, зареєстрованого за №100; належним чином посвідчену копію спадкової справи №12/2022, заведеної 15.03.2022 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 ; належним чином завірені копії документів супутніх хвороб та хвороб, які передували смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 . Ухвалою суду 06.07.2022 року за клопотанням позивача замінено відповідача приватного нотаріуса Лапчак Г.І. на належного ОСОБА_3 , а також залучено приватного нотаріуса Лапчак Г.І. в якості третьої особи (а.с. 7, 21, 47-47, 50-51).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Пояснив, що відносини з братом були нормальні. Коли він його навідував, приносив їжу, однак за стіл з ним не сідав. Про заповіт дізнався від ОСОБА_3 після смерті брата. Комунальні послуги сплачувала його дружина, оскільки пенсійна картка брата знаходилась в них. Знав, що брат хворіє на цукровий діабет, однак якого саме типу захворювання він не знає. У дні народження брата він його вітав засобами зв`язку. Чи привітав він його у день народження ІНФОРМАЦІЯ_6 не пригадує.

Представник позивача - адвокат Сливка Ю.Ю. в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому, разом з тим пояснив, що заповіт складений і посвідчений за два дні до смерті заповідача та підписаний не заповідачем, а іншою особою без зазначення причин з яких текст заповіту не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні обставини та вимоги позову заперечував, пояснив, що заповідач був його другом, він по декілька разів на день його навідував та всіляко допомагав. Вони мали дружні відносини на протязі 8 років. Після смерті дружини заповідача, останній потребував додаткової сторонньої допомоги, оскільки в нього були ампутовані ноги, він пересувався на інвалідному візку. У свою чергу брат заповідача навідував його всього 2-3 рази на тиждень. Він особисто організував священика, який його не задовго до смерті сповідав. Також у церковні свята 2021 року він особисто організував освячення квартири. Вважає, що заповіт відповідає волевиявленню заповідача, а відносини заповідача з братом могли бути кращими.

Представник відповідача адвокат Свида В.І. у судовому засіданні заперечив позовні вимоги та просив у задоволенні таких відмовити, оскільки порядок складання заповіту, його форма та зміст, посвідчувальний напис нотаріуса, відповідає вимогам Цивільного кодексу України, ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, які регулюють дані спірні відносини.

Третя особа - приватний нотаріус Берегівського нотаріального округу Лапчак Ганна Іванівна, відповідно до поданої заяви, у задоволенні позову просить відмовити (а.с.44).

Третя особа - приватний нотаріус Берегівського нотаріального округу Стойка Світлана Миколаївна подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.110).

Третя особа - ОСОБА_7 , будучи допитаним, як свідок в судовому засіданні пояснив, що заповідач був людиною з обмеженими можливостями. Він проживав з ним у одному будинку. Восени 2021 року він мав із ним розмову, у якій його повідомив про те, що хоче скласти заповіт щодо свого майна на користь ОСОБА_3 . У день складання заповіту йому зателефонував ОСОБА_3 і спитав чи може він бути свідком при складанні заповіту, він погодився та прийшов до квартири в якій проживав спадкодавець. У квартирі були присутні приватний нотаріус Лапчак Г.І., заповідач ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , старша жінка та він. Заповіт нотаріусом був прочитаний вголос. ОСОБА_8 із змістом заповіту погодився, повідомив, що заповіт залишає на користь ОСОБА_3 . У день складання заповіту був свідомий, присутніх впізнавав, все розумів, але важко розмовляв. Він та присутні підписали заповіт.

Третя особа - ОСОБА_6 , будучи допитаним, як свідок в судовому засіданні пояснив, що він також проживає у будинку в якому проживав ОСОБА_8 . За 14 років життя він не бачив жодного разу брата заповідача. Тільки після смерті дружини заповідача бачив його брата 1 раз. З ОСОБА_8 він часто спілкувався. Одного разу, приблизно за 1,5 місяці до смерті, коли той був на вулиці, він його спитав де він був? ОСОБА_11 йому відповів, що був у нотаріуса, оскільки хоче скласти заповіт на ОСОБА_3 і тільки на нього. При посвідченні та складанні заповіту був присутній. Складений заповіт нотаріус зачитала вголос, а ОСОБА_8 ствердив, що квартира переходить Павлу. Після він та присутні заповіт підписали. ОСОБА_8 був повністю свідомий.

В судовому засіданні також допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Так, свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_3 постійно навідував ОСОБА_8 . ОСОБА_21 йому допомагав, особливо коли померла його дружина. Дружина ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Про його брата їй нічого не відомо, бачила його тільки один раз за місяць до смерті. Зі слів ОСОБА_8 знає, що в них не було нічого спільного.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_3 постійно допомагав ОСОБА_8 , доглядав, брив, обробляв та перев`язував рани, носив їжу. У день складання заповіту ОСОБА_8 був слабий і не міг підписати, з його волі вона підписала заповіт. На запитання нотаріуса, ОСОБА_8 буду у свідомості відповідав, що все своє майно хоче залишити ОСОБА_3 . Нотаріус її попереджала про відповідальність. Була присутньою при складанні заповіту на прохання ОСОБА_3 . На запитання нотаріуса вона погодилась підписати заповіт. Вона знала, що у ОСОБА_8 є брат, однак ОСОБА_11 хотів, щоб квартира залишилась ОСОБА_22 . Вона не була та не є зацікавленою, говорить правду.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_3 щодня всіляко допомагав та навідував ОСОБА_8 . Останнього вона була сусідкою. Про брата ОСОБА_8 їй нічого не відомо. Знає, що комунальні послуги за квартиру оплачувала дружина ОСОБА_8 , коли була жива.

ОСОБА_14 пояснив, що з покійним ОСОБА_8 в нього були дружні відносини. Він його часто навідував. Бачив у ОСОБА_8 вдома, як його брата, так і ОСОБА_3 . За декілька місяців до смерті мав розмову з ОСОБА_8 . У розмові останній питав його про нотаріуса, оскільки свою квартиру хотів залишити ОСОБА_3 . Знає про брата, однак у розмові ОСОБА_11 казав, що ОСОБА_23 йому більше до душі чим брат. Також йому відомо про те, що після смерті ОСОБА_11 , дружина його брата на похорони замовляла автотранспорт.

ОСОБА_15 пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_8 . Бачила як ОСОБА_3 щодня його навідував, приносив їжу на протязі щонайменше останні пів року. Приносив їжу, купляв продукти, на інвалідному візку вивозив його на вулицю. Брата ОСОБА_8 впізнає, але він його так часто не навідував.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_8 жив зі своєю дружиною ОСОБА_24 дружньо. Коли ОСОБА_24 померла вона навідувала ОСОБА_11 , приносила йому їжу. Також ОСОБА_11 постійно навідував ОСОБА_3 . Вона його особисто бачила у квартирі ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_11 щось було потрібно і вона хотіла допомогти, він їй відповідав, що допомагати не потрібно, оскільки прийде ОСОБА_22 і допоможе. Про відносини ОСОБА_11 і брата може повідомити тільки те, що ОСОБА_11 іноді навідувала дружина брата.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона є дружиною позивача. Після похорон ОСОБА_11 дізналась про заповіт на користь ОСОБА_25 . Комунальні послуги за квартиру оплачувала вона, також купляла ліки і все необхідне. Вона організувала його похорони. Коли був священик і сповідав ОСОБА_11 вона була присутня. ОСОБА_11 перебуваючи у лікарні хотів піти додому. Тоді вона з ОСОБА_22 пішла до лікаря, який після розмови з ОСОБА_11 виписав його з лікарні. Наступного дня ОСОБА_11 помер.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що з покійним ОСОБА_8 були друзями. Знає, що йому допомагав ОСОБА_22 . Вона характеризує ОСОБА_22 тільки з позитивної сторони. Покійний був без ніг близько 7 років. ОСОБА_22 допомагав йому постійно, вивозив на інвалідному візку на вулицю. ОСОБА_11 на брата скаржився, а про ОСОБА_22 говорив тільки добрі слова та про те, як він йому допомагає. За день до смерті вона погодувала ОСОБА_11 , він був свідомий, а наступного дня він помер. Навідувала ОСОБА_11 мінімум два рази на тиждень. Також була на його похоронах.

ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_22 навідував ОСОБА_11 по 2-3 рази на день. ЇЇ квартира розташована по сусідству з квартирою ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_11 вночі було погано він телефонував ОСОБА_22 , після ОСОБА_22 приходив та надав необхідну допомогу. ОСОБА_26 бачила всього декілька разів. На похоронах ОСОБА_11 була присутня. ОСОБА_22 приводив священика, який освячував квартиру ОСОБА_11 .

ОСОБА_18 пояснила, що ОСОБА_22 постійно навідував сім`ю ОСОБА_27 та їм допомагав. Дружину брата бачила періодично. Знає, що відносини ОСОБА_11 з братом були непрості. Перед смертю коли навідала ОСОБА_11 в нього вдома була ОСОБА_28 ( ОСОБА_20 ), яка його годувала. Він був свідомий, однак важко розмовляв. ОСОБА_22 та ОСОБА_11 мали дружні відносини ще при житті дружини останнього. Він ОСОБА_22 дуже поважав. Жодного разу не бачила, щоб ОСОБА_11 брат вивозив його на вулицю.

Судом встановлені такі обставини і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресом: АДРЕСА_1 (а.с. 11, 12, 38).

18 квітня 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до приватного нотаріуса Юска Н.М. для написання заяви про прийняття спадщини за померлим братом.

23 травня 2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Стойка С.М. щодо надання відомостей чи зареєстрована спадкова справа за померлим братом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 38).

Листом №107/01-16 від 24 травня 2022 року приватний нотаріус Стойка С.М. позивача повідомила, що спадкова справа була заведена 15 березня 2022 року за №12/2022 та заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 21 квітня 2022 року за №47 (а.с.17).

22 січня 2022 року о 11 год. 15 хв. приватним нотаріусом Лапчак Г.І. був складений заповіт, яким ОСОБА_8 все своє майно заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.34).

На момент складення та посвідчення заповіту 22.01.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №100, посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І. діяв «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 в редакції від 25.12.2021 року.

В оскаржуваному заповіті зазначено про те, що заповідальне розпорядження зроблено в присутності 2 свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; за дорученням та особистим бажанням заповідача, ОСОБА_8 , заповіт прочитано йому приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І.; за дорученням та особистим бажанням заповідача, ОСОБА_8 , заповіт прочитано йому свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; свідки стверджують, що стан здоров`я заповідача не викликає сумніву в тому, що він адекватно сприймає посвідчення заповіту на користь обумовленого ним спадкоємця і робить це вільно; за дорученням та особистим бажанням заповідача, ОСОБА_8 , у його присутності, підписано гр. ОСОБА_10 , якій він довіряє здійснити підписання заповіту від свого імені; заповіт складено в місті Виноградові о 11 годині 15 хвилин 22 січня 2022 року; у зв`язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою АДРЕСА_1 (а.с.34).

Статтею 1247 ЦК України встановлені загальні вимоги до форми заповіту, серед яких: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Положення ст. 207 ЦК України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до п. 5, 6 Глави 9 Розділу 1 Порядку, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин те має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.8 Глави III Розділу II Порядку, у заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

Згідно п. 2 Глави 1 Розділу І Порядку нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

Так, з аналізу ст. 1247 ЦК слід прийти до висновку, що час складення заповіту слід розуміти як термін. Це зумовлює висновок про те, що він повинен містити дату (день, місяць, рік), годину, хвилину. Додатковим аргументом на користь того, що слід вказувати саме годину та хвилину складення заповіту є вживання в ч. 1 ст. 1247 ЦК України слова «складення», яке характеризує процес завершення вираження і викладення волі заповідача. Таким чином, «час складення заповіту» має містити дату (день, місяць, рік), годину, хвилину його складення, що належить до форми заповіту.

Статтею 1248 ЦК України передбачено, що посвідчення заповіту має відбуватись наступним чином: нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України).

Пункт 1.11 Глави III Розділу II Порядку наголошує на тому, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України, а саме - зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у ст. 203 ЦК України, у тому числі, в силу частини 4 вказаної статті правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Також, згідно з ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, підписаний особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч.4 ст.1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

В контексті ст. 1257 ЦК України у випадку складення заповіту представником або його посвідчення не уповноваженою особою, а також у разі недотримання законодавчо визначених вимог до форми заповіту, такий заповіт не може виконуватися і спадкування має здійснюватися за законом.

Заповіт є особливим одностороннім правочином, який починає діяти лише після смерті заповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 7 постанови N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Отже в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження ті обставини, що заповіт був складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Встановлені в судовому засіданні обставини (письмові докази, показання свідків) не свідчать про відсутність дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні та посвідченні заповіту 22.01.2022 року. Також захворювання заповідача (Цукровий діабет типу 2 з уточненими діабетичними ускладненнями; Хронічна ішемічна хвороба серця не уточнена; Гіпертензивна хвороба з переважним ураженням серця без серцевої недостатності) (а.с.59) не є тими обставинами, які б слугували підставою для задоволення позову.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та необхідність її виконання.

Отже за відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні та посвідченні заповіту визнання недійсним заповіту з підстав, що не передбачені нормами гл. 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю.

Однак, ні позивачем, ні його представником під час розгляду справи не подано доказів того, що заповідач зробив даний заповіт всупереч своїй волі чи здійснив його не розуміючи значення своїх дій, чи під впливом збиваючих факторів.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки рішення ухвалюється не на користь позивача, понесені позивачем судові витрати на іншу сторону не покладаються на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Поряд з цим щодо покладення на позивача понесених відповідачем судових витрат, суд констатує наступне.

Як вбачається із поданого відзиву, відповідач суму понесених витрат на правничу допомогу зазначає у розмірі 30 000 гривень (а.с. 67).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Відповідачем не підтверджено жодними належними й допустимими доказами понесення на правову допомогу заявлених витрат.

Враховуючи, що відповідач не надав суду акт про прийняття правничих послуг (виконаних робіт), а також належних доказів на підтвердження їх оплати, суд відмовляє у стягненні витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги представником відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 266, 267, 268, 272, 273, 352, 354, 430, 431 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити повністю ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Берегівського нотаріального округу Лапчак Ганна Іванівна, приватний нотаріус Берегівського нотаріального округу Стойка Світлана Миколаївна, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.10.2022 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк