Справа № 686/1366/22
Провадження № 2/686/2361/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П. за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» про зобов`язання списати борг,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2022 року до суду звернулась ОСОБА_3 із позовом до МКП «Хмельницькводоканал» в кому просить визнати борг за послуги водопостачання у сумі 4791,39 грн. та водовідведення у сумі 4472,49 грн., що нарахований їй на підставі показання вузла комерційного обліку у АДРЕСА_1 безпідставним та зобов`язати відповідача списати з її особового рахунку (рахунок НОМЕР_1 ) донараховану заборгованість за послуги водопостачання у сумі 4791,39 грн. та водовідведення у сумі 4472,49 грн.

Позов мотивує тим, що вона є споживачем послуг з централізованого постачання та водовідведення холодної води у АДРЕСА_1 , з відповідачем у неї було укладено 15.08.2015року за №1068 договір. Лічильник обліку холодної води було встановлено лише 16.08.2021 року. До цього на сім`ю з двох чоловік здійснювалося нарахування за нормами водопостачання та водовідведення на особу на добу. Проте їй було донараховано вартість послуг з водопостачання у сумі 4791,38 грн. та водовідведення у сумі 4472,49 грн. на підставі п. 11. Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та показань вузла комерційного обліку (надалі ВКО), що діє на підставі також і Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Зокрема відповідач вказав, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли і не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку - оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку. З такою позицією відповідача ОСОБА_3 не погоджується, оскільки вважає, що п. 4.ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» чітко вказує на те, що вузол комерційного обліку - це вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді) обладнаній окремим інженерним вводом.

Будинок за АДРЕСА_1 знаходиться приватному секторі міста. Тому дія вищевказаних нормативних актів в частині визначення обсягів спожитої у будівлі гарячої, питної води, за допомогою вузла комерційного обліку на нього не розповсюджується, оскільки він не є частиною іншої будівлі. Однак, відповідач не врахував зазначені обставини, що призвело до необґрунтованого нарахування боргу.

24.01.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

14.02.2022 року відповідачем надано відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, вказує, що відповідно до акту від 01.03.2021р., було здійснено пломбування загального лічильника на житловому масиві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно з показаннями якого позивачу з березня по серпень 2021 року проводилося нарахування вартості послуг. В п.11. «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 року №630 вказано, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі які не зняли та не передати показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Тому відповідач вважає, що умови п.11 Правил можуть бути застосовані для проведення нарахувань за показаннями вузла комерційного обліку (далі ВКО) і споживачам послуг в будинках садибного типу у разі встановлення ВКО на водопровідному вводі на окремо визначений житловий масив індивідуальної забудови. Розподілення різниці показань ВКО між споживачами здійснюється автоматично. Позивачу таким чином нараховано плату у березені 11,74 м3, квітні 22,01 м3, травні 35.47 м3, червні 53.40 м3, липні 68.12 м3, серпні 65. 33 м3 2021 року, на одну особу. Водопровідні мережі житлового масиву Дивокрай" належать споживачам, які проживають на зазначеній території міста. З 16.08.2021 р. нарахування позивачу за отриманні послуги проводилося по лічильнику та згідно встановлених постановою НКРЕ КП тарифами від 16.12.2020 року № 2499. Вважає дії МКП «Хмельницькводоканал» правильними та просить відмовити в задоволенні позову.

17.02.2022 року справу призначено до слухання по суті.

14.03.2022 року відповідачем надано додаткову інформацію до відзиву, зазначає, що позивач в порушення п. 9 Договору, щомісячних проплат за отримані послуг здійснювала не регулярно, не вказала за який період має бути здійснено перерахунок, а в період з березня по серпень 2021 року позивачу здійснено не донарахування, а нарахування за отримані послуги згідно загального лічильника, встановленого на вводі житлового масиву «Дивокрай».

12.04.2022 року позивач надала письмові пояснення про те, що нею було здійснено оплату не заборгованості, а нарахованих сум за березень-серпень 2021 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задоволити із наведених у позові підстав.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки дії відповідача щодо нарахування плати за спожиті послуги є законними, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є споживачем послуг з централізованого постачання та водовідведення холодної води у АДРЕСА_1 .

З відповідачем у неї було укладено 15.08.2015року за №1068 відповідний договір. Лічильник обліку холодної води було встановлено лише 16.08.2021 року. До цього на сім`ю з двох чоловік здійснювалося нарахування за нормами водопостачання та водовідведення на особу на добу.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

ОСОБА_3 було донараховано вартість послуг з водопостачання у сумі 4791,38 грн. та водовідведення у сумі 4472,49 грн. на підставі п. 11. Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та показань вузла комерційного обліку (надалі ВКО), що діє на підставі також і Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Зокрема відповідач вказав, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли і не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку - оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку.

З такою позицією відповідача ОСОБА_3 не погоджується, оскільки вважає, що вузол комерційного обліку - це вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді обладнаній окремим інженерним вводом.

Будинок за АДРЕСА_1 знаходиться приватному секторі міста. Тому дія вищевказаних нормативних актів в частині визначення обсягів спожитої у будівлі гарячої, питної води, за допомогою вузла комерційного обліку на нього не розповсюджується, оскільки він не є частино іншої будівлі. Однак, відповідач не врахував зазначені обставини, що призвело до необґрунтованого нарахування боргу.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична особа чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, в даному випадку Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

І дійсно, відповідно до п.3.4 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Більше того, відповідно до п.3. ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами.

П.4 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що вузол комерційного обліку - це вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді) обладнаній окремим інженерним вводом.

Дане твердження вказує на те, що вузол комерційного обліку може бути встановлений лише в будівлі, її частині (підїзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться приватному секторі міста. Тому дія вищевказаний нормативних актів в частині визначення обсягів спожитої у будівлі гарячої, питної води, за допомогою вузла комерційного обліку на нього не розповсюджується, оскільки він не є частино іншої будівлі, а тому суд вважає, що твердження відповідача про те, що умови п.11 Правил можуть бути застосовані для проведення нарахувань за показаннями вузла комерційного обліку (далі ВКО) і споживачам послуг в будинках садибного типу у разі встановлення ВКО на водопровідному вводі на окремо визначений житловий масив індивідуальної забудови, є необгрунтованими.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що відповідачем не доведено також і той факт, що ОСОБА_3 дійсно спожила ту кількість води, оплата за яку їй була нарахована за березень-серпень 2021 року, а тому критично оцінює заперечення відповідача на позов.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 року по справі за №766/20797/18, суд вказує, що за змістом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)).

«Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Крім того, ефективним способом захисту прав позивачки є і вимога зобов`язати відповідача списати з її особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.

Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у цій справі позивачка вважає, що борг відсутній. З огляду на вказане суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про скасування боргу, донарахованого позивачці.»

Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати борг за послуги водопостачання у сумі 4791.39 грн. та водовідведення у сумі 4472.49 грн., що нарахований ОСОБА_3 на підставі показання вузла комерційного обліку у АДРЕСА_1 безпідставним.

Зобов`язати міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал» списати з особового рахунку ОСОБА_3 ( рахунок НОМЕР_1 ) донараховану заборгованість за послуги водопостачання у сумі 4791.39 грн. та водовідведення у сумі 4472.49 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.07.2022 року.

Суддя: