Номер провадження 2/754/1341/22
Справа №754/845/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 08.08.2022)

08 серпня 2022 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/845/20

ОСОБА_1 - позивач

Київська міська рада - відповідач 1

Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація - відповідач 2

Вимоги позивача: визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

Галкіна Я.Г. - адвокат позивача

Жуковська Я.В. - представник відповідача 2

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю на кв. АДРЕСА_1 загальною площею: 46,4 кв. м. і житловою площею: 29,9 кв. м. посилаючись на те, що з 1991 року і по даний час володіння цією квартирою є добросовісним, відкритим та безперервним, а також на оплату комунальних платежів.

Справа перебувала у провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_3..

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва (суддя: ОСОБА_3.) від 06.02.2020 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою Деснянського районного суду м. Києва (суддя: ОСОБА_3.) від 15.07.2020 до участі у справі в якості співвідповідача залучено відповідача 2.

У зв`язку із звільненням судді: ОСОБА_3 справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Новим головуючим постановлено ухвалу від 15.11.2021 про прийняття справи до свого провадження та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою Деснянського районного суду м. Києва 07.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні відповідач 2 позовні вимоги, пред`явлені до відповідача 2 не визнав та не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності сторони позивача і сторони відповідача 1.

Також від відповідача 2 до суду надійшов відзив з проханням відмовити в задоволенні позову.

Позивач, адвокат позивача та відповідач 1 у судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема, поштою, електронною поштою та SMS.

Від відповідача 1 до суду надійшов відзив з проханням відмовити в задоволенні позову та слухати справу за відсутності відповідача 1.

Інформація про рух справи розміщується на сайті суду і є загальнодоступною.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи від позивача, адвоката позивача та відповідача 1 до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності позивача, адвоката позивача та відповідача 1.

Вислухавши відповідача 2, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

З 03.09.1998 позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом одруження від 03.09.1998.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.07.2019.

За життя ОСОБА_4 , як працюючому в ДРБУ «Київміськдоруправління» на сім`ю з 4-х осіб виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів 23.01.1991 видано ордер № 815 на право зайняття на період роботи службового жилого приміщення двокімнатної кв. АДРЕСА_1 жилою площею: 29,9 кв. м., що підтверджується ордером № 815 від 23.01.1991.

З 05.02.1991 позивач зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Києва від 31.07.2020.

На виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 08.02.2022 до суду 27.07.2022 надійшов лист відповідача 2 від 20.07.2022 № 102/04/24-2131 та відповідно до якого відповідачем 2 не приймалось рішення про виключення кв. АДРЕСА_1 із числа службових жилих приміщень.

Згідно ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Жилі приміщення, що надаються народним депутатам України на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових і виключаються з їх числа за рішенням Верховної Ради України за поданням Комісії Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності депутатів.

Згідно ст. 328 ЦК України, 1. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 344 ЦК України, 1. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. 2. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. 3. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. 4. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18, «Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі N 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі N 755/16913/16-ц.)».

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що позивачка при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності та що спірна квартира не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно або що спірна квартира придбана добросовісним набувачем і у витребуванні цієї квартири власнику було відмовлено, сторона позивача суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Київської міської ради (місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) і Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (місцезнаходження: м. Київ, пр. Маяковського, 29, ).

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: