Провадження № 2/686/848/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі - Коваль І.Ю.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ « Страхова компанія «Юнівес», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

встановив:

В червні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ « Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, в обгрунтування якого вказав, що 13 грудня 2019 року, близько 16 год. 40 хв., сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем "ЗАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху та правил технічної експлуатації, рухаючись в межах населеного пункту с. Вовча Гора, Хмельницького району Хмельницької області за 135 м. від автодороги Т-2302 в напрямку до вулиці Нова, не переконався перед зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя де допустив наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які рухались в попутному напрямку по правому узбіччі.

Внаслідок вчинення відповідачем даної дорожньо-транспортної пригоди, дружина позивача, ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забою внутрішньомозкових та субарахноїдальних крововиливів стовбурових відділів головного мозку, субарахноїдальних крововиливів потиличних часток головного мозку, забою правої потиличної частки, крововиливу в м`яких тканинах потиличної ділянки голови зліва, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням її смерті; та інші тілесні ушкодження, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 02.02.2021 року у справі №686/7943/20, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля "ЗАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (надалі відповідач та/або страховик) згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1671214. Страхова сума 200 000, 00 грн.

Оскільки дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, позивач в порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV) звернувся до страховика з заявою про здійснення страхової виплати у розмірі: 150 228, 00 грн. (41 73, 00 х 36) згідно ст. 27.2 Закону № 1961-IV; 50 076, 00 грн. (4173, 00 х 12) згідно ст. 27.3 Закону № 1961-IV; 11 360, 00 грн. (4173, 00 х 12) згідно ст. 27.4 Закону № 1961 -IV.

Однак в порушення взятих на себе зобов`язань страховиком страхову виплату здійснено не було, внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних Законом інтересів, враховуючи наступне.

Згідно ст. 22.1. Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 23 Закону № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає страховому відшкодуванню, зокрема є шкода пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 27.2 Закону № 1961 -IV, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 позивач є інвалідом по зору та отримує пенсію по інвалідності - довічно.

Враховуючи те, що розмір страхового відшкодування шкоди завданий втратою годувальника не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених Законом на день настання страхового випадку, до відшкодування за рахунок страхової виплати позивачу підлягає сума у розмірі 150 228, 00 грн. (4173, 00 х 36).

Згідно ст. 27.3 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Право на отримання моральної шкоди мають дві особи: позивач та донька потерплої, ОСОБА_5 . Батьки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 померли.

Враховуючи те, що донька ОСОБА_5 надала нотаріально завірену довіреність на отримання страхового відшкодування позивачу, останньому за рахунок страхової виплати, підлягає відшкодуванню заподіяна моральна шкода у розмірі 50 076, 00 грн. (4173, 00 х 12).

Згідно ст. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. (50 076, 00).

Позивачем були понесені витрати пов`язані з придбанням ритуальних товарів для поховання ОСОБА_6 на загальну суму 11 360, 00 грн.

Враховуючи те, що сума понесених витрат не перевищує розміру страхової суми 50076, 00 грн. (4173, 00 х 12), до відшкодування витрат понесених на поховання ОСОБА_6 підлягає фактична сума понесених витрат, у розмірі 11 360, 00 грн.

На виконання вимог передбачених Законом №1961-IV позивачем було надано всі необхідні документи, які підтверджують його право на отримання страхової виплати, а тому відмова страховика у здійсненні страхової виплати у розмірі 200 000, 00 грн. є надуманою та неправомірною.

Окрім того, згідно статті 36. 5 Закону № 1961-IV встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Заява на виплату страхового відшкодування була подана позивачем 10.01.2020 року.

Згідно висновку викладеного у постанові Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц, відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду заподіяну третім особам настає незалежно від його вини.

Строк сплати відповідачем страхового відшкодування сплив 10.04.2020 року.

Згідно розрахунку, що додається до даної позовної заяви, страховик зобов`язаний за період з 10.04.2020 року по 07.06.2021 року сплатити позивачу пеню у розмірі 30652, 56 грн.

Окрім викладеного згідно ст. 625 ЦК України, страховик зобов`язаний сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, що складає за період з 10.04.2020 року по 07.06.2021 року - 6 967, 03 грн.

З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (код 32638319) на користь ОСОБА_3 200 000, 00 грн. страхової виплати, 30 652, 56 грн. пені та 6 967, 03 грн. трьох відсотків річних в зв`язку з простроченням страхової виплати, та судові витрати.

Ухвалою суду від 31.08.2021 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 09.11.2021 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав зазначених у відзиві, пояснивши, що для отримання страхового відшкодування необхідно було надати документи, що позивач перебував на утриманні дружини, в них середній заробіток однаковий, тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що відмовляється від належної їй частки страхового відшкодування в зв`язку з смертю матері, на користь ОСОБА_3 . З позовними вимогами ОСОБА_3 погоджується в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 - дружина ОСОБА_3 .

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.06.2020 року №686/7943/20 встановлено, що ОСОБА_4 , 13 грудня 2019 року біля 16години 40 хвилин, у темну пору доби, порушуючи вимоги пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції від 10.10.2001, далі Правил), а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснював керування автомобілем марки «ZAZ» моделі «1102 ZNH» реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху, правил технічної експлуатації, а саме в порушення вимог п. 31.4.5 г) Правил з встановленням на одну вісь транспортного засобу шин з різними малюнками протектора для легкових автомобілів. Рухаючись в межах населеного пункту села Вовча Гора Хмельницького району Хмельницької області за 135 метрів від автодороги Т 2302 в напрямку до вулиці Нова, в порушення вимог п. 19.3 Правил дорожнього руху будучи засліпленим світлом фар зустрічного автомобіля не зупинився, не змінюючи смуги руху і не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху не переконавшись що перед зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя, порушуючи вимоги п. 1.10 (термін «узбіччя») Правил продовжив рух по узбіччю, внаслідок чого допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля марки «ZAZ» моделі «1102 ZNH» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішоходів, що рухалися у попутному напрямку по правому узбіччі.

Внаслідок вчинення ОСОБА_4 вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілі: ОСОБА_6 , яка рухалася по узбіччі ближче до автодороги по ходу руху із автомобілем, отримала тілесні ушкодження у вигляді:

- забою, внутрішньомозкових та субарахноїдальних крововиливів стовбурових відділів головного мозку, субарахноїдальних крововиливів потиличних часток головного мозку, забою правої потиличної частки, крововиливу в м`яких тканинах потиличної ділянки голови зліва за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжкими тілесними ушкодженнями, що перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті, та інші тілесні ушкодження, які не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Вказаним вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22.06.2020 року у справі №686/7943/20, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля "ЗАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/1671214, ліміт відповідальності за шкоду життю та здоров`ю - 200 000, 00 грн., за шкоду майну 100000грн.

Згідно довідок Чорноострівської селищної ради №1544 від 23.12.2019 року, №1553 від 28.12.2019року: склад сім`ї ОСОБА_6 був слідуючий: ОСОБА_3 - чоловік, який знаходився на її утриманні, проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_6 працювала швачкою в ТзОВ "Чорноострівська швейна фабрика" і її заробітна плата за період з квітня 2019р. по листопад 2019р. складала - 31537,94грн (податок з доходів фізичних осіб 5676,83грн.).

Також ОСОБА_6 отримувала пенсію в Головному управлінні ПФУ розмір якої, станом на день її смерті становив - 2000грн. на місяць.

ОСОБА_3 являється особою з інвалідністю 3 групи, перебуває на обліку в ГУ ПФ України і отримує пенсію за віком, розмір якої в грудні 2019 становив -2000грн.

ОСОБА_3 було понесено витрати на поховання дружини ОСОБА_10 , згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 13.12.2019р. в сумі 8650грн.

Оскільки, дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, ОСОБА_3 звернувся до страховика ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з заявою про здійснення страхової виплати від 10.01.2020р., а саме виплату шкоди пов`язаної з похованням, втратою годувальника та моральної шкоди.

Вказана заява була отримана ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» 28.01.2020р., що підтверджується листом останнього від 23.06.2020р. № 20/06/23-03 (а.с.101). Вказаним листом ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» повідомило представнику позивача, що за інформацією веб-сайту Судової влади України дана дорожньо-транспортна пригода досі розглядається Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області (справа №686/7943/20). Враховуючи викладене, рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні такого відшкодування буде прийнято страховиком у строки, передбачені чинним законодавством.

Донька ОСОБА_6 - ОСОБА_5 відмовилась від отримання страхового відшкодування після смерті матері на користь ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються: ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20.01.2021 року в справі №686/7943/20; полісом № АМ/1671214; свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 ; заявою про здійснення страхового відшкодування від 10.01.2020р.; свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 ; довідками Чорноострівської селищної ради №1544 від 23.12.2019 року, №1553 від 28.12.2019року; довідкою про доходи ТзОВ "Чорноострівська швейна фабрика" № 14 від 23.12.2019р.; пенсійним посвідченням серія НОМЕР_5 ; довіреністю від 23.12.2019р.; свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 ; свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_7 ; свідоцтвами про смерть батьків ОСОБА_11 серія НОМЕР_8 , серія НОМЕР_9 ; договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 13.12.2019р.; листом ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» від 23.06.2020р. № 20/06/23-03; довідкою про доходи №009015/6089 виданою ГУ ПФУ в Хмельницькій області; листом ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 22.11.2021р.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 5 вищевказаного Закону передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1. ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з пунктом 27.1. ст. 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема: чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Відповідно до п. 27.3 Закону Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

За загальними нормами відшкодування шкоди, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала (ст. 1167,1187 ЦК України).

Позивач заявив суму відшкодування моральної шкоди у розмірі, що не перевищує загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати).

Пунктами 36.1 і 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з абз. п`ятим пункту 36.2. ст. 36 Закону протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ч.1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільно-правова відповідальність у зв`язку з експлуатацією автомобіля «ZAZ» моделі «1102 ZNH» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату виникнення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». Цей факт не заперечувався і представником відповідача в судовому засіданні.

Між тим, обставин щодо відсутності підстав для здійснення страхового відшкодування у виді шкоди, заподіяної смертю потерпілого, страховиком доведено не було.

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено право позивача на отримання страхового відшкодування шкоди внаслідок втрати годувальника та моральної шкоди.

Проте, в частині вимог позивача про стягнення витрат на поховання дружини в сумі 11360грн., слід зазначити, що вказані витрати підтверджені належними та допустимими доказами лише на суму 8650грн., згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 13.12.2019р.

Решта витрат на суму 1240грн. на придбання 2-х вінків та на суму 1470грн. на придбання вінка та набору, згідно товарних чеків від 14.12.2019р. виданих ФОП ОСОБА_12 , суд вважає такими, що не підтверджені належними доказами. Оскільки, вказані чеки не містять відомостей щодо проведення оплати цих коштів саме позивачем, та отримання ним від продавця товарів зазначених в чеку. Зазначення в правому верхньому кутку ПІБ позивача не підтверджує вказаних обставин.

У зв`язку із наведеним, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 8650грн.

Заява відповідно до пункту 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування, надійшла до відповідача 28.01.2020р. Належних та допустимих доказів, які б спростовували вказані обставини позивачем суду надано не було.

В порушення наведених вище правових норм страхова компанія, отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду, не вчинила дій, передбачених ст. 34 Закону, і, не встановивши підстав для відмови у прийняття такого рішення згідно із ст. 37 цього Закону, не оспорюючи обставини страхового випадку і заявлені представником члена сім`ї загиблої вимоги про відшкодування шкоди, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняла, як і не прийняла рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Як обґрунтовано страховиком, питання не вирішено у визначений Законом спосіб через не прийняттям судом рішення за результатом розгляду кримінального провадження.

Доводи відповідача з приводу відсутності підстав щодо прийняття рішення про здійснення страхової виплати, суд вважає безпідставними з огляду на те, що відповідно до преамбули Закону він регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтями 5 і 6 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої виникають зобов`язання особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Оскільки наведеним матеріальним законом визначено правовий механізм врегулювання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу із чітко визначеними правами і обов`язками страхувальника, водія застрахованого транспортного засобу, страховика, потерпілої особи, а у разі настання її смерті - права та обов`язки членів її сім`ї, страховик в особі відповідача у справі, після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду діяв неправомірно, чим фактично позбавив позивача права на отримання такої страхової виплати у строки, встановлені Законом.

Через те, що позивач звернувся до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування 28.01.2020, тому обов`язок з прийняття відповідного рішення та здійснення страхової виплати виник у нього 27.04.2020р., тобто після спливу 90 днів з дня подання вказаної заяви.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Окрім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням наведено, позовні вимоги позивач про стягнення з відповідача пені та 3% річних суд вважає обґрунтованими. Однак, позивачем проведено нарахування пені та 3% річних за період з 10.04.2020р. по 07.06.2021р., хоча звернувся до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування 28.01.2020, у зв`язку з чим, обов`язок з прийняття відповідного рішення та здійснення страхової виплати виник у відповідача - 27.04.2020р., тобто після спливу 90 днів з дня подання вказаної заяви.

Враховуючи наведене, право на отримання пені та 3% річних у позивача виникло з 27.04.2020р. Згідно розрахунку проведеного судом розмір пені за період з 27.04.2020р. по 07.06.2021р. становить 28871,17грн., а саме:

- з 27.04.2020р. по 11.06.2020р. - 200000грн./100х16/365=87,67х46 = 4032,82грн.;

- з 12.06.2020р. по 04.03.2021р. - 200000грн./100х12/365 х 266 = 17490,41грн.;

- з 05.03.2021р. по 15.04.2021р. - 200000грн./100х13/365 х 42= 2991,78грн.;

- з 16.04.2021р. по 07.06.2021р. - 200000грн./100х15/365 х 53= 4356,16грн.

Розмір 3% річних за період з 27.04.2020р. по 07.06.2021р. становить 6690,41грн., а саме: 200000грн./100 х 3/365х407дн.

Щодо відшкодування шкоди на утримання одноразовим платежем, то слід зазначити наступне.

Пунктом 27.5 статті 27 Закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Отже, ця норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто Закон визначає спеціальні до Цивільного кодексу України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто Закон № 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача, слід стягнути 200000грн. - страхового відшкодування (в межах ліміту відповідальності), 28871,17грн. - пені, 6690,41грн. - 3% річних.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

24.12.2019р. між ОСОБА_3 та адвокатом Гнідко С.І. було укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого предметом даного договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта у цивільній справі щодо стягнення страхового відшкодування, шкоди завданої в зв`язку з смертю ОСОБА_6 у ДТП 13.12.2019р.

Згідно п.п.3.1, 3.2 Договору гонорар - винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього договору.

Згідно акту №1 наданих послуг від 07.06.2021 року адвокатом було надано клієнту послуг, загальна вартість яких становить 17758грн., які було оплачено позивачем 31.08.2021р., що підтверджується відповідною квитанцією.

Окрім наведеного, представником позивача подано до суду Акт №2 від 15.02.2022р. та Акт № 3 від 30.06.2022р. наданих послуг на суму 2664,90грн. та 1776,60грн. відповідно, а саме транспортних витрат адвоката.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» визначено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

На підтвердження понесених витрат на переїзд представника позивача до м.Хмельницького, останній надав суду квитанції про оплату ОСОБА_3 на його користь 2664,90грн. та 1776,60грн.

Проте, надані суду квитанції не підтверджують витрат адвоката на придбання пального та не є належними доказами, оскільки не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження, згідно з додатком до вищевказаної постанови.

Зокрема, вказані квитанції не є проїзними документами у розумінні законодавства, що можуть слугувати належними підставами для відшкодування відповідних витрат (зокрема, не є транспортними квитками, рахунками щодо проїзду автомобільним транспортом загального користування).

Наведенні витрати також не є витратами на правову допомогу, в зв`язку з чим, зазначені витрати відшкодуванню не підлягають.

Відповідачем та його представником не доведено неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу - складності справи, виконаній адвокатом роботі, витраченому ним часу на виконання робіт, обсягу наданих послуг, ціні позову та значенню справи для сторони. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не подано

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню в сумі 235561,58грн. (200000+28871,17+6690,41), що становить 99,13% (237619,59/100=2376,19; 235561,58грн./ 2376,19) від ціни позову, суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених та відмовлених вимог в розмірі 17603,51грн. - витрат на правничу допомогу адвоката (17758грн./100х 99,13).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених та відмовлених вимог в розмірі 2355,52грн. (1% від ціни позову - 237619,59/100=2376,19; 2376,19/100х99,13).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 625, 979, 980, 999, 1200, 1202, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст.2,4,12,13,76,81, 133, 137, 138, 141, 258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.22, 35, 36 Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (, місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,72, 3 під`їзд, 6 пов.) на користь ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_10 , жителя: АДРЕСА_2 )200000грн. - страхового відшкодування, 28871,17грн. - пені, 6690,41грн. - 3% річних, 17603,51грн. - витрат на правничу допомогу адвоката, а всього разом - 253165,09грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (, місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,72, 3 під`їзд, 6 пов.) на користь держави 2355,52грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_10 , житель: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» (, місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,72, 3 під`їзд, 6 пов.).

Треті особи: ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_11 , жителька: АДРЕСА_3 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_4 ).

Дата виготовлення повного тексту рішення суду - 11.07.2022 року.

Суддя: