Справа № 333/7333/21
Провадження № 2/333/1241/22
РІШЕННЯ
04 липня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі продажу, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором купівлі продажу, який обґрунтовує наступним.
25 серпня 2020 року між гр. ОСОБА_1 (надалі Позивачем) та гр. ОСОБА_2 (надалі Відповідачем) було укладено письмовий Договір купівлі-продажу у відповідності до якого ОСОБА_2 продає, а ОСОБА_1 купує гараж по АДРЕСА_1 за 56 000,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч грн.). За умовами Договору купівлі-продажу продавець ОСОБА_2 стверджував та гарантував, що гараж площею 42 кв.м. по АДРЕСА_1 є його власністю, та ніким не зайнятий на момент реалізації. Також за умовами вказаного Договору купівлі-продажу гаражу в момент його підписання Відповідач отримав обумовлену Договором оплату за продаж гаражу, про що, також свідчить його власноручно написана заява (розписка) від 25.08.2020 р. у про отримання коштів у розмірі 56 000,00 грн. в день укладення Договору купівлі-продажу гаражу. В подальшому з`ясувалось, що гараж є власністю іншої громадянки України, та не належить Відповідачу на праві власності. Строк передачі грошових коштів і майна за умовами Договору купівлі- продажу передбачено в момент підписання Договору тобто 25.08.2021 року. Станом на теперішній час гараж по Договору купівлі-продажу Покупцю не переданий. В добровільному порядку повернути отримані грошові кошти від продажу гаражу відмовляється по причині їх відсутності, тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. З посиланням на ст.ст. 202, 207, 525, 530, 662 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму бору за Договором купівлі-продажу гаражу у розмірі 56 000,00 грн.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2021 р. відкрито провадження у справі за даним позовом, призначений розгляд справи в поряду спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.
Відповідач відзиву на позов не надавав.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.
Відповідач в судове засідання 04.07.2022 р. не з`явився. З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. В судовому засіданні 22.02.2022 р. висловив свою позицію відносно позовних вимог Зазначив, що заперечує стосовно задоволення позовних вимог, оскільки його сестра віддала йому вищевказаний гараж і він мав право його продавати, наразі внаслідок тяжкого матеріального становища, він не може повернути заявлені позивачем грошові кошти. Після висловлення своєї вищевказаної позицій відносно позову, відповідач до закінчення судового засідання 22.02.2022 р. покинув залу судового засідання.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Обізнаний про дане судове провадження відповідач, враховуючи його обов`язок, як сторони добросовісно виконувати свої процесуальні обов`язки, в тому числі щодо вживання заходів для дізнання про стан відомого йому судового провадження, не повідомив причини неявки його в дане судове засідання.
З урахуванням вищенаведеного, положень п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з урахуванням висловленої ним позиції щодо позову в судовому засіданні 22.02.2022 р.
Суд, вислухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В заяві ОСОБА_3 від 25.08.2020 р, останній зазначає, що сума 56 000,00 грн. передана йому. При цьому ким передана дана суму, в цій заяві не зазначено.
Позивач посилається в позові, що між сторонами по справі укладений договір купівлі-продажу гаражу.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Предмет продажу за вищевказаним договором, підписаним сторонами по справі, з урахуванням описаних його технічних характеристик в договорі, по суті, є капітальною спорудою для зберігання транспортних засобів, переміщення якої є неможливим без її знецінення та зміни її призначення, тобто є об`єктом нерухомості.
Вищевказаний договір купівлі-продажу гаражу, в порушення вимог ст. 657 ЦК України, не посвідчений нотаріально, отже є нікчемним.
Відомості, що даний договір в судовому порядку визнавався дійсним, в матеріалах відсутні.
Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вищевказаний договір купівлі продажу гаражу, який є нікчемним, не створив для сторін юридичних наслідків, тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача з резонів, заявлених позивачем, відсутні. Даний позов не підлягає задоволенню, в зв`язку з необґрунтованістю
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі продажу, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений 11.07.2022 р.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й.Наумова