печерський районний суд міста києва
01 вересня 2022 року
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Андрієнко І.І.,
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 12.01.2019 року у розмірі 125 646,45 грн., з яких 99 100,00 грн. - сума основного боргу, 19 046,90 грн. - проценти, 4 018,04 грн. - втрати від інфляції, 3 481,51 грн. - три проценти річних, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1 256,46 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.01.2019 року між нею відповідачем було укладено договір позики (далі - Договір позики), посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копач Ю.О. та зареєстрований в реєстрі за № 7. Відповідно до умов Договору позики позивач в порядку та на умовах, визначених цим Договором передав відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 129 900,00 грн. (далі - Позика), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання Договору еквівалентно 4 000,61 Євро, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути Позику в строк та на умовах, передбачених Договором не пізніше 12.01.2020 року. Проте, відповідач у передбачений договором строк грошові кошти у повному обсязі не повернув, на звернення позивача від 14.07.2020 року щодо повернення грошових коштів не відреагував. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 12.01.2019 року у розмірі 125 646,45 грн., з яких 99 100,00 грн. - сума основного боргу, 19 046,90 грн. - проценти за період часу з 12.01.2019 року до 12.01.2020 року, 4 018,04 грн. - втрати від інфляції, 3 481,51 грн. - три проценти річних.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 14.08.2020 року суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.04.2021 року.
27.04.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Реуса Д.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 23.09.2021 року.
06.05.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
14.09.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
17.09.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 08.12.2021 року.
06.12.2021 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
08.12.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 12.04.2022 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 01.09.2022 року.
23.08.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання 01.09.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому копій позовної заяви з додатками та ухвали суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві від 23.08.2022 року.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, відтак, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що 12.01.2019 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) укладено договір позики (далі - Договір), посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копач Ю.О. та зареєстрований в реєстрі за № 7 (а. с. 5 - 8).
Відповідно до п. 1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 129 900,00 грн. (далі - Позика), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання Договору еквівалентно 4 000,61 Євро (далі - Позика).
Як визначено у п. 2. Договору, Позика передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього Договору готівкою і на момент підписання цього Договору вважається такою, що фактично отримана Позичальником.
Згідно п. п. 3 - 4 Договору, Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю Позику в строк та на умовах, передбачених цим Договором. Сторони домовилися, що Позичальник зобов`язується повернути всю Позику не пізніше ніж до 12.01.2020 року.
Відповідно до 5. Договору, сторони домовилися, що розрахунки по даному Договору будуть проводитися в готівковій формі.
Пунктом 6. Договору сторони визначили порядок погашення Позики:
до 12.02.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.03.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.04.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.05.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.06.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.07.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.08.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.10.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.11.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.12.2019 року повернути 10 825,00 грн.;
до 12.01.2020 року повернути 10 825,00 грн.;
Положеннями п. п. 7 - 9 Договору передбачено, що Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за цим Договором. Позичальник має право в будь-який час повністю або частково, достроково повернути Позику. У випадку невиконання Позичальником зобов`язання за цим Договором, даний Договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за цим Договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.
Згідно п. 16. Договору, сторони домовилися, що документом, який підтверджуватиме прострочення виконання Позичальником зобов`язання та безспірність заборгованості буде письмове нагадування (у вигляді заяви) Позикодавця про суму заборгованості, яка підлягає поверненню, та строк платежу, передане зі зворотнім повідомленням Позичальнику у порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Як визначено у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На виконання договору позики ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 129 900,00 грн., що еквівалентно 4 000,00 Євро 61 євроцент, про що зазначено у п. 2 Договору позики. Відповідач зобов`язаний був повернути позивачу суму позики у розмірі 129 900,00 грн. у строк до 12.01.2020 року.
Так, відповідач частково здійснював повернення коштів на картковий рахунок позивача, а саме: 16.04.2019 року - 5 800,00 грн.; 04.06.2019 року - 5 800,00 грн.; 06.06.2019 року - 4 800,00 грн.; 28.06.2019 року - 4 800,00 грн. та 27.09.2019 року - 9 600,00 грн. На день звернення до суду з позовом заборгованість відповідача, з урахуванням суми повернутих коштів, становить 99 100,00 грн.
14.07.2020 року на адресу ОСОБА_2 позивачем було направлено вимогу про погашення заборгованості за договором позики від 12.01.2019 року, яка залишена відповідачем без реагування (а. с. 9 - 10).
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження повернення боргу позивачу у визначений договором строк не надав, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 99 100,00 грн. та процентів у розмірі 19 046,90 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4 018,04 грн. та три проценти річних у розмірі 3 481,51 грн. за період часу з 13.01.2020 року до 01.09.2020 року відповідно до ст. 625 ЦК України.
Як визначено у ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 4 018,04 грн. та 3% річних у розмірі 3 481,51 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 256,46 грн., що підтверджується квитанцією № 18 від 29.07.2020 року, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, складаються з: судовий збір - 1 256,46 грн.; витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн.
Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію договору про надання юридичної (правової) допомоги від 14.07.2020 року (далі - Договір), укладеного між адвокатом Реусом Д.С. та Правдивець Н.В.; ордер на надання правової допомоги серії ЖТ № 073939 від 28.07.2020 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 001109 від 25.09.2019 року; копію акту надання послуг № 12 від 22.07.2020 року та копію квитанції № 0.0.178745438.1 від 22.07.2020 року на суму 5 000,00 грн.
Відповідно до акту надання послуг № 12 від 22.07.2020 року до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 14.07.2020 року виконавцем були виконані наступні роботи (надані послуги): надання юридичної консультації - кількість 1 - 500,00 грн.; розробка, формування та надсилання вимоги про сплату заборгованості - кількість 1 - 500,00 грн.; розробка, формування позовної заяви про стягнення заборгованості - кількість 8 - 4 000,00 грн. Загальна вартість робіт (послуг) склала 5 000,00 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) немає.
Вказаний розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5 000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 11, 610, 615, 625-629, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-283, 354-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 12.01.2019 року у розмірі 125 646 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот сорок шість) грн. 45 коп., з яких 99 100 (дев`яносто дев`ять тисяч сто) грн. 00 коп. - сума основного боргу, 19 046 (дев`ятнадцять тисяч сорок шість) грн. 90 коп. - проценти, 4 018 (чотири тисячі вісімнадцять) грн. 04 коп. - втрати від інфляції, 3 481 (три тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 51 коп. - три проценти річних.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 46 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 12.09.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко