печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2022 р. Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Волкової С. Я. при секретарі Топал А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача Релігійної організації Благодійне місійне товариство «Слово Життя» про забезпечення позову,

установив:

02.08.2022 р. Релігійна організація Благодійне місійне товариство «Слово Життя» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Новицька Т.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., Київська міська рада, Державна служба України з етнополітики та свободи совісті, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу частини житлового будинку та скасування державної реєстрації та рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна. Позов Релігійної організації Благодійне місійне товариство «Слово Життя» обґрунтований тим, що Релігійна організація Благодійне місійне товариство «Слово Життя» належить до християнських баптистських церков України, була заснована для реалізації громадянами своїх конституційних прав на свободу віросповідання. 04.03.1992 р. організацією було придбано будинок загальною площею 106,7 кв.м (літера «А»), склади літери «Б», «В», гараж літера «Г», дві теплиці літери «Д», «Ж», погріб літера «Е», споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . За кошти прихожан церкви, віруючих християн-баптистів, починаючи з 1992 р., відбувалась реконструкція та перебування придбаних будівель та споруд, внаслідок чого було прибудовано храмовий комплекс, який включав в себе будівлю храму та підсобні господарські приміщення за цією адресою, такий комплекс будувався для проведення богослужінь та за даними Міністерства культури України обліковувався як культова споруда Релігійної організації Благодійне місійне товариство «Слово Життя», в якій здійснюється богослужіння християн-баптистів. 13.11.2020 р. на загальних зборах членів релігійної організації було виявлено факти розтрати церковного нерухомого майна організації, яке було переоформлене на родичів ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ), обговорено поведінку керівника організації ОСОБА_4 , правлінню рекомендовано вжити заходів щодо звільнення останнього з посади президента організації і він був звільнений з 15.11.2020 р., на цю посаду призначений ОСОБА_5 , відповідні зміни до відомостей про керівника організації були внесені Державною службою України з етнополітики та свободи совісті до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадян. А 18.03.2021 р. було з`ясовано, що храмовий комплекс по АДРЕСА_1 було розділено на три частини та зареєстровано на праві власності за трьома фізичними особами: АДРЕСА_1 (житловий будинок, загальною площею 212,9 кв.м, житловою площею 138,8 кв.м) зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3 ; АДРЕСА_1 (житловий будинок, загальною площею 495,7 кв.м, житловою площею 268 кв.м) зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 ; АДРЕСА_1 (житловий будинок, загальною площею 106,7 кв.м, житловою площею 80,4 кв.м) (літера «А»), сарай літери «Б», «В», гараж літера «Г», дві теплиці літери «Д», «Ж», погріб літера «Е», споруди, зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 . Між тим під час укладення спірних договорів купівлі-продажу від 20.08.2015 р., 21.08.2015 р., підписання рішень загальних зборів членів організації від 08.02.2020 р., заяв від 10.02.2020 р, 10.03.2020 р. від імені юридичної особи діяв президент ОСОБА_4 , який безперервно обіймав посаду з 1993 р. по 15.11.2020 р. Просить постановити рішення, яким визнання недійсними означені договорі купівлі-продажу, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачами.

Ухвалою суду від 10.08.2021 р. відкрито провадження у справі.

Одночасно із поданням позову позивачем Релігійною організацією Благодійне місійне товариство «Слово Життя» подано заяву про забезпечення позову, просить накласти арешт на об`єкти нерухомого майна: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 212,9 кв.м, житловою площею 138,8 кв.м, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 495,7 кв.м, житловою площею 268 кв.м, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 106,7 кв.м житловою площею 80,4 кв.м) (літера «А»), сарай літери «Б», «В», гараж літера «Г», дві теплиці літери «Д», «Ж», погріб літера «Е», споруди, зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

За правилами частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, отже заява позивача про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або справі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами і співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і з метою однакового й правильного застосування чинного законодавства щодо забезпечення позову у абзацах 1, 2 пункту 4 означеної Постанови роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд, вивчивши заяву позивача Релігійної організації Благодійне місійне товариство «Слово Життя» про забезпечення позову, прикладену інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 248718783, сформовану 18.03.2021 р., дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, забезпечення позову -це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення. Встановлено, що між сторонами виник спір, який випливає з договорів купівлі-продажу, позивач вважає, що вказані договори підлягають визнанню недійсними, скасувати державну реєстрацію та рішення державних реєстраторів про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, тобто даний спір стосується, зокрема, майнових прав на нерухоме майно, позивач наполягає, що на даний час існує ризик його відчуження на користь третіх осіб. Невжиття заходів забезпечення позову у виді арешту може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову, відтак, накладення арешту на нерухоме майно буде співмірним із заявленими позовними вимогами. У суду відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, накладення арешту на об`єкти нерухомого майна призведе до унеможливлення їх відчуження власниками та вчинення відносно цього майна будь-яких реєстраційних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Релігійної організації Благодійне місійне товариство «Слово Життя» про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна:

житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 212,9 кв.м, житловою площею 138,8 кв.м, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 495,7 кв.м, житловою площею 268 кв.м, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 106,7 кв.м житловою площею 80,4 кв.м) літера «А», сараї літери «Б», «В», гараж літера «Г», дві теплиці літери «Д», «Ж», погріб літера «Е», споруди, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник провадження, якому ухвала суду не була вручена в день її постановлення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії вказаної ухвали.

Суддя Волкова С.Я.