Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1057/15-ц

01 грудня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретарів - Нагорняк Г.М., Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача - Аннюка В.В.,

представника відповідача, адвоката - Капака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №379 К від 30.01.2008 року в розмірі 956923,07 дол.США, що за курсом 22,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2015 року складає 21291538 грн. 22 коп. - звернути стягнення на:

- приміщення, загальною площею 632,20 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №379К від 31.01.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме - 723377,00 гривень, будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки;

- приміщення загальною площею 33,5 м.кв. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №379К від 31.01.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги,50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме - 49613,00 гривень, будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Також просив стягнути з відповідачів судові витрати по даній справі.

В попередніх судових засіданнях представник позивача - Аннюк В.В. підтримав заявлені вимоги та просив їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин у даній справі заперечив, підтримав письмове заперечення з цього приводу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Єрмолова Є.М., зазначивши, що заяви представника відповідачів є безпідставними, а тому він просить відмовити в їх задоволенні.

26.07.2022 року від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшла уточнена позовна заява по даній справі за підписом представника ОСОБА_3 , в якій вона просила в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №379К від 30.01.2008 року, в розмірі 956923,07 (Долар США), що за курсом 22,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2015 року складає 21291538,22 грн., де: 324319,24 (Долар США) - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 192146,54 (Долар США) - заборгованість по процентам, за користування кредитом; 383689,71 (Долар США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 211189,11 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 11,24 (Долар США) - штраф (фіксована частина); 45567,23 (Долар США) - штраф (процентна складова), - звернути стягнення на:

- приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 632,20 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку загальною площею 0,2327 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № 379К від 31.01.2008 р. АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме - 1477508,80 гривень, будь-яким способом, з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочнну купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

- торговий павільйон, загальною площею 33,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку, загальною площею 0,0041 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № 379К від 31.01.2008 р. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме - 1477508,80 гривень, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Також у даній уточненій позовній заяві представник позивача просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

В подальшому, 08.11.2022 року від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла ще одна уточнена позовна заява за підписом вказаного вище представника, в якій вона просила позовні вимоги вважати наступними:

- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №379К від 30.01.2008 року, в розмірі 956923,07 (Долар США), що за курсом 22,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2015 року складає 21291538,22 грн., де: 124319,24 (Долар США) - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 192146,54 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 383689,71 (Долар США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 211189,11 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 11,24 (Долар США) штраф (фіксована частина), 45567,23 (Долар США) - штраф (процентна складова), - звернути стягнення на приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 632,20 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельну ділянку загальною площею 0,2327 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на торговий павільйон загальною площею 33,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку, загальною площею 0,0041 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаних предметів іпотеки на прилюдних торгах, а також представник просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

Однак, відповідно до ухвали суду від 30.11.2022 року в прийнятті уточнених позовних заяв ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.07.2022 року та 08.11.2022 року було відмовлено.

В судове засідання 30.11.2022 року представник позивача - Аннюк В.В. чи інший представник не прибули, натомість останній ( ОСОБА_4 ) надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не визнав, зазначивши, що на думку сторони відповідача, позивач обрав неналежний спосіб захисту.

Зокрема пояснив, що пунктом 29 договору іпотеки від 31.01.2008 року було закріплено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, у тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 ЗУ «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця.

Також звертає увагу, що в позовних вимогах позивач зазначає початкову ціну в розмірі 723377,00 грн. та 49613,00 грн., хоча п.13 договору іпотеки визначено, що вартість предмету іпотеки складає 1477508,80 грн.

Крім того вказує, що згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27.07.2009 року, яке 07.08.2009 року вступило в законну силу, із відповідачів достроково було стягнено заборгованість за кредитним договором №379К від 30.01.2008 року, однак згідно розрахунку, позивач продовжив нараховувати відсотки та пеню після 27.07.2009 року.

Разом з тим в судовому засіданні представник відповідачів зазначив, що хоча ним і подано в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяви про застосування по даній справі строку позовної давності, він вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав як іпотекодержателя, а тому на його думку в позові слід відмовити саме з цієї підстави.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 цієї статті визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ч.2 ст.78 ЦПК України вбачається, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В той же час ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30.01.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір за №379К, згідно якого останній отримав кредит в сумі 250000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.01.2018 року (т.1 а.с.16-18).

З`ясовано також, що 31.01.2008 року для забезпечення виконання зобов`язань між відповідачами та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно: приміщення загальною площею 632,20 кв.м. та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, згідно договору іпотеки, ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно - приміщення загальною площею 33,5 м.кв. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.20-22).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27.07.2009 року, що набрало законної сили - 07.08.2009 року, копія якого міститься в матеріалах справи, із відповідачів достроково було стягнено заборгованість за кредитним договором №379К від 30.01.2008 року (т.1 а.с.117).

Вирішуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у даній справі, суд констатує наступне.

Згідно із ч.4 (на момент виникнення спірних правовідносин - ч.3) ст.33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до абз.3 ч.3 ст.36 даного Закону, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Також, як визначено ч.1 ст.38 зазначеного Закону, продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі за договором купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону, може відбуватись на підставі рішення суду.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у пункті 61 постанови від 29.05.2019 року у справі 310/11024/15-ц дійшла висновків, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону №898-ІV, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 цього Закону, є неналежним способом захисту.

Аналогічний висновок міститься у пунктах 8.4, 8.5, 8.6 постанови Великої Палати ВСУ у постанові від 15.06.2021 року по справі №922/2416/17.

Як перевірено судом, пунктом 29 договору іпотеки від 31.01.2008 року було закріплено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, у тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 ЗУ «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця.

Крім того, у постанові від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом: вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним: договором: указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини: другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення: заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені.

Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду обставини, суд приходить до переконання, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки по даній справі, не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до наступного висновку.

З огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що взадоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України відсутні.

На підставі наведеного, ЗУ «Про іпотеку», керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

складено 23.12.2022 року.