Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/2240/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

04 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Щокань В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 02.10.2014 по 08.10.2019, який розірвано на підставі рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа № 711/7011/19).

За час перебування у даному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з нею.

Як зазначено, відповідно до судового наказу № 711/7012/19 від 17.09.2019, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, відповідача зобов`язано виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.08.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка також вказує, що внаслідок безвідповідального ставлення до виконання своїх обов`язків, відповідач ще 18.08.2020 звільнився з роботи і з того часу він ніде не працює та не надає їй матеріальної допомоги на утримання дочки, не бере участі у вихованні та утриманні їхньої дитини.

Таким чином, у зв`язку з не виконанням відповідачем вказаного вище судового наказу, станом на 31.03.2022, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 36208 грн. 24 коп., при цьому, за період з 01.01.2022 по 31.03.2022 включно, заборгованість становить 8564 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця. Даний розрахунок сторонами виконавчого провадження не оскаржувався.

За її розрахунком, за період з 01.01.2022 по 31.03.2022 сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь, складає 5090 грн. 25 коп.

На думку позивачки, у даному випадку, знаючи про існування судового наказу про стягнення аліментів від 17.09.2019, відповідач повинен був вчиняти дії, пов`язані з його виконанням, контролювати його виконання, оскільки його дитина повинна мати належні та достатні засоби для існування.

Крім того, зазначає, що як вбачається з довідки державного виконавця № 30 від 13.05.2022 та рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.11.2021 у справі № 711/5371/21, відповідач, починаючи з грудня 2019 року сплачував кошти по аліментних платежах, але робив це не регулярно та не у повному обсязі, а тому, відповідно, знав про свій обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини.

До того ж, доказів, на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим утворилась заборгованість з незалежних від нього причин, відповідач їй не надає.

Зважаючи на викладене вище, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 5090 грн. 25 коп., на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 08.09.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони заперечень не надали. Крім того, сторонам надано строк для подання сторонами заяв по суті справи.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надавши до суду письмову заяву від 03.11.2022 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча судом повідомлялася у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім того, виклик відповідачки у судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому, суд вважає, що з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

Справу розглянуто за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_2 , який повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову.

Врахувавши думку позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 02.10.2014 сторони зареєстрували шлюб, який розірвано 08.10.2019, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/7011/19.

За час перебування у вказаному вище шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.11.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції (актовий запис № 1370). Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Щодо місця проживання дитини між сторонами спір також відсутній, дочка проживає разом з матір`ю за зареєстрованим місцем реєстрації останньої: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 23.05.2022.

Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019 у справі № 711/7012/19 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.08.2019 і до ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до повноліття ОСОБА_5 .

Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах № 30 від 13.05.2022, наданого старшим державним виконавцем Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Задніпряною А.А., станом на 01.04.2022, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 36208 грн. 24 коп.

Сторони не оскаржували до суду розрахунок заборгованості по аліментах, що складений державним виконавцем.

Крім того, позивачкою надано розрахунок неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів, з якого вбачається, що за період з 01.01.2022 по 31.03.2022, неустойка (пеня) становить 5090 грн. 25 коп.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася за незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями майнового характеру боржник зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

Отже, за результатами розгляду справи судом встановлено вину відповідача ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом, що виданий 17.09.2019 Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/7012/19 (провадження № 2-н/711/524/19).

Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача.

У даному випадку, суд вважає, що знаючи про прийняте судове рішення від 17.09.2019 про стягнення аліментів (відповідач частково погашав заборгованість по аліментах на стадії примусового виконання судового рішення) та перебування судового наказу на примусовому виконанні, ОСОБА_2 повинен був вчиняти дії, пов`язані з належним його виконанням, контролювати його виконання, оскільки його дитина повинна мати належні та достатні засоби для існування. Також враховується і тривалість періодів, протягом яких відповідач аліменти на утримання доньки не сплачував взагалі. Між тим, порушував норми чинного законодавства, що призвело до заборгованості по аліментах, яку на час розгляду справи не погасив у повному обсязі. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав. Крім того, розмір заборгованості, що визначений державним виконавцем, відповідачем не спростований. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обгрунтування заперечень проти позову, відповідачем до суду не надано. Відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, відповідач ОСОБА_2 не довів, не скориставшись відповідним правом.

Також суд звертає увагу, що під час розгляду справи не вбачається підстав для зменшення розміру неустойки платнику аліментів.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

При прийнятті цього судового рішення судом враховані висновки Верховного Суду, які наведені у постанові від 14.12.2020 по справі №661/905/19 та постанові ВП ВС від 03.04.2019 по справі №333/6020/16.

Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 992 грн. 40 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268, 280-282 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 5090грн. 25коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 992грн. 40коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 14.11.2022.

Головуючий: С. М. Позарецька