Справа № 442/321/22 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/394/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М..

секретаря: Савчук Г.В.,

з участю: ОСОБА_1 , та його представника ОСОБА_2 , представника Житлово-будівельного кооперативу "Галіція-Інвест" - Соколова В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2022 року у справі за заявою Житлово-будівельного кооперативу "Галіція-Інвест" про вжиття заходів забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИЛА:

17 січня 2022 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла заява ЖБК "Галіція-Інвест" про вжиття заходів забезпечення позову, подана до подання позовної заяви.

В обґрунтування поданої заяви ЖБК "Галіція-Інвест" зазначали, що у зв`язку з набуттям права власності на нежитлову будівлю загальною площею 487,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рішенням Дрогобицької міської ради від 19 березня 2020 року № 2277 ОСОБА_1 за цією адресою було надано в оренду земельну ділянку площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 строком на три роки та 15 червня 2020 року було укладено відповідний договір оренди.

Право оренди цієї земельної ділянки зареєстровано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22 червня 2020 року № 213406537.

На підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 07 липня 2020 року ЖБК ЖБК "Галіція-Інвест" (далі - кооператив) набув право власності на цю нежитлову будівлю, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 липня 2020 року № 216013520.

Це нерухоме майно було передано членом та співзасновником кооперативу ОСОБА_1 на підставі його заяви та відповідного рішення зборів членів кооперативу як пайовий внесок до статутного (пайового) фонду кооперативу. У свою чергу за передану згадану будівлю, кооперативом було зараховано пай у сумі відповідно до висновку від 02 липня 2020 року про вартість майна, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 .

Також відповідно до нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу 1/2 частини пайового внеску від 09 липня 2021 року, ОСОБА_1 продав цю частину паю іншому члену кооперативу. На даний час кооператив має відповідні зобов`язання перед своїми членами (в т.ч. - відповідачем).

13 серпня 2020 року кооператив звернувся до Дрогобицької міської ради з проханням внести відповідні зміни до згаданого договору оренди землі від 15червня2020 року, а саме: замінити орендодавця ОСОБА_1 на ЖБК "Галіція-Інвест".

Таке ж прохання щодо внесення змін до даного договору оренди землі висловив ОСОБА_1 у своїй заяві, яка була доданою до цього листа. Своє прохання кооператив та ОСОБА_1 мотивували тим, що з переходом прав на нежитлову будівлю до кооперативу перейшли права колишнього орендаря земельної ділянки, на якій знаходиться ця нежитлова будівля.

З огляду на тривале порушення Дрогобицькою міською радою строків розгляду їхніх заяв, ЖБК "Галіція-Інвест" та ОСОБА_1 звернулися до Господарського суду Львівської області з позовом про внесення змін до згаданого договору оренди землі. На стадії розгляду даної справи господарським судом, ОСОБА_1 від своїх позовних вимог відмовився.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08 квітня 2021 року по справі № 914/3250/20 позов кооперативу задоволено в повному обсязі, а саме внесено зміни до договору оренди землі в частині заміни орендаря ОСОБА_1 на ЖБК «ГАЛЩІЯ-ІНВЕСТ». Дане рішення було оскаржено ОСОБА_1 до Західного апеляційного господарського суду, однак постановою цього суду від 12 жовтня 2021 воно було залишено без змін.

Право оренди Кооперативу та відповідні зміни до запису про державну реєстрацію речового права цієї земельної ділянки на підставі рішення суду було зареєстровано Кооперативом 26 жовтня 2021, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 жовтня 2021, індексний номер 281193885.

На думку заявника, наведені обставини та докази, які їх підтверджують, з очевидністю свідчать про те, що кооператив, як новий власник об`єкта нерухомості, 07 липня 2020 року набув права орендаря за згаданим договором оренди землі в силу закону, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, при цьому на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У свою чергу ОСОБА_1 такі права втратив.

Незважаючи на припинення усіх прав на згадану земельну ділянку, ОСОБА_1 виготовив проект на будівництво на ній багатоквартирного житлового будинку та подав ДАБІ відповідне повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Дане повідомлення в лютому 2021 року було зареєстрованим Державною архітектурно- будівельною інспекцією за № 18 серія ЛВ.

На думку заявника, ОСОБА_1 , використовуючи та оперуючи формальним договором оренди землі, який згідно закону припинив свою дію щодо нього, всупереч вимог чинного законодавства виготовив дозвільну документацію на початок виконання будівельних робіт, зруйнував нежитлову будівлю, яка належить на праві власності кооперативу, почав та продовжує будівельні роботи по спорудженню багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, яка йому не належить. Будівництво знаходиться на стадії фундаментних робіт.

ЖБК "Галіція-Інвест" стверджує, що багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який будується ОСОБА_1 є самочинним будівництвом, порушує права кооперативу на земельну ділянку і підлягає знесенню.

Предметом позовних вимог буде знесення самочинного будівництва, яке здійснюється ОСОБА_1 . Об`єктом такого самочинного будівництва є багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_2 , який збільшується в процесі будівництва і з кожним ступенем його готовності ускладнюється його знесення. Тому, на думку заявника, необхідно таке будівництво зупинити.

У своїй заяві ЖБК "Галіція-Інвест" вказує, що ним додаються докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 подав публічне оголошення (оферту) про продаж квартир у цьому багатоквартирному житловому будинку іншим особам. У випадку винесення рішення про задоволення позовних вимог, виконання такого рішення суду може ускладнитися та утруднити ефективний захист позивача шляхом порушення інтересів третіх осіб, які можуть укласти відповідні цивільно-правові договора з забудовником. З огляду на це, кооператив просить суд заборонити забудовнику та іншим особам здійснювати продавати об`єкти цього будівництва (квартири та ін.).

Також ОСОБА_1 може зареєструвати право власності на об`єкт незавершеного будівництва на певній його стадії готовності (ст. 27-1 Закону України про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження) та продати його іншим особам, що унеможливить виконання такого рішення суду.

З урахуванням вищенаведених обставин ЖБК "Галіція-Інвест" просило постановити ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт та заборонити ОСОБА_1 здійснювати:

- будівництво багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 .

- продаж та будь-яке інше відчудження майнових прав окремих об`єктів (квартир та ін.) незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , які будуються на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 і згідно вимог законодавства можуть бути окремими об`єктами відчудження.

- відчужувати об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2022 року заяву Житлово-будівельного кооперативу "Галіція-Інвест" про вжиття заходів забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, - задоволено.

Накладено арешт та заборонено ОСОБА_1 здійснювати:

- будівництво багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 .

- продаж та будь-яке інше відчудження майнових прав окремих об`єктів (квартир та ін.) незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , які будуються на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 і згідно вимог законодавства можуть бути окремими об`єктами відчудження.

- відчужувати об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не врахував, висновку Верховного Суду у справі № 910/16370/20 згідно якого вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно лише тимчасово обмежить права відповідача щодо розпорядження майном, яке фактично перебуває у його володінні, проте такі заходи не перешкоджають здійсненню відповідачем господарської діяльності, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності. Однак Верховний Суд вважає помилковим вжиття судами одночасно з накладенням арешту інших заходів забезпечення позову.

Вказує, що вжиті заходи забезпечення позову стосуються заборони певних дій також й іншим особам, які не є учасниками даного спору, жодних позовних вимог у межах даної справи до них не пред`явлено.

На думку скаржника, суд першої інстанції, наклавши арешт на незавершене будівництво, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 , презюмував, що воно самочинне, хоча його самочинність не була доведена чи встановлена судом.

Також зазначає, що 08 липня 2020 року ОСОБА_1 отримав документи, необхідні для здійснення містобудівної діяльності, які є чинними та не скасованими та зареєстрував право власності на об`єкт незавершеного будівництва в Реєстрі речових прав на нерухоме майно і рішення державного реєстратора , а також відповідний запис є чинним.

Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Житлово-будівельного кооперативу "Галіція-Інвест" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , та його представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Житлово-будівельного кооперативу "Галіція-Інвест" - Соколова В.О. на її заперечення, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Під час розгляду справи «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ в п. 185 рішення від 23 січня 2014р. нагадав, що вилучення власності в інтересах судочинства, яке не позбавляє власника його майна, а тільки тимчасово припиняє його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном, зазвичай пов`язане із здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відтак, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ЖБК "Галіція-Інвест" зазначало, що має намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва, оскільки таке здійснено на земельній ділянці, яка знаходиться в оренді кооперативу.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що 25 січня 2022 року ЖБК «Галіція Інвест» звернулася з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 .

Наведені заявником обставини свідчать про те, що предметом позовних вимог є знесення самочинного будівництва, яке здійснюється ОСОБА_1 . Об`єктом такого будівництва є багатоквартирний житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , будівництво якого хоч на даний час і не здійнюється, однак, в будь який момент воно може бути відновленим і цей об`єкт буде збільшуватися в процесі будівництва. У випадку ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ЖБК "Галіція-Інвест" виконання рішення може бути ускладнено внаслідок збільшення вказаного об`єкту будівництва.

Крім цього, до заяви про забезпечення позову долучено докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 подав публічне оголошення ( оферту) про продаж квартир у спірному багатоквартирному житловому будинку, який почав будуватися, іншим особам. Зважаючи на це, у випадку задоволення позовних вимог виконання рішення може бути ускладненим та утрудненим ефективний захист позивача, шляхом порушення інтересів третіх осіб, які можуть укласти відповідні цивільно-правові договори із забудовником.

Також ОСОБА_1 може продати об`єкт незавершеного будівництва іншим особам, що унеможливить виконання рішення суду.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір та доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача та інших осіб, права яких можуть бути порушені слід застосувати заходи забезпечення позову.

Посилання ОСОБА_1 та його представника адвоката Дунас О.М. про те, що Постановою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 08 квітня 2021 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2021 року у справі №914/3250/20, не спростовує висновків суду про наявність спору між сторонами та необхідності застосування заходів забезпечення позову.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у справі №914/3250/20, Суд погоджується з висновком апеляційної інстанції щодо відхилення доводів ОСОБА_1 про те, що він передав кооперативу тільки приміщення у нежитловій будівлі площаю 487,6 м. кв., яка є меншою ніж вказана в договорі площа забудованих земель площею (638 м.кв), у зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 січня 2020 року, в акті приймання - передачі нерухомого майна від 07 липня 2020 року вказано конкретну загальну площу нежитлової будівлі, яка належала ОСОБА_1 на праві власності та передана кооперативу- 487,6 м.кв. Така ж площа нежитлової будівлі, а не окремого приміщення, вказана ОСОБА_1 в адресованій міській раді заявах від 04 лютого 2020 року про надання спірної земельної ділянки в оренду та в заяві від 12 серпня 2020 року про внесення змін до договору оренди.

Зазначене свідчить про те, що має місце спір між ЖБК «Галіція-Інвест» як орендаря земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0134 площею 1430 кв.м. та ОСОБА_1 , який здійснює будівництво багатоквартирного будинку на цій ділянці.

В той же час, задовольняючи заяву ЖБК "Галіція-Інвест" в повному обсязі та одночасно накладаючи арешт та заборону на вчинення ОСОБА_1 певних дій що стосуються об`єкту незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1 суд першої інстанції не звернув уваги на наступні обставини.

При вирішенні питання про накладення арешту судом першої інстанціі не враховано правові висновки , викладені у постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 915/870/18, від 05 вересня 2019 року у справі № 911/527/19 та від 14 лютого 2020 року у справі № 916/2278/19 згідно яких під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Як убачається з матеріалів справи, зявником ЖБК «Галіція-Інвест» у поданій нею заяві про забезпечення позову зазначено, що спір, який виник між ЖБК і ОСОБА_1 є немайновим, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно є неспівмірними з предметом позовних вимог.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

При постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не враховано, висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 910/16370/20 щодо одночасного накладення арешту та інших заходів забезпечення позову : «ВС зазначив: судами враховано, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно лише тимчасово обмежить права відповідача щодо розпорядження майном, яке фактично перебуває у його володінні, проте такі заходи не перешкоджають здійсненню відповідачем господарської діяльності, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності. Однак Верховний Суд вважає помилковим вжиття судами одночасно з накладенням арешту інших заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції, наклавши арешт на незавершене будівництво, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 , презюмував, що воно самочинне, хоча його самочинність не була доведена чи встановлена судом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Дунас О.М. із зміною ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2022 року та викладенням резолютивної частину ухвали в такій редакції:

заборонити ОСОБА_1 на час розгляду справи № 442/321/22 та вступу рішення в законну силу здійснювати:

- будівництво багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- продаж та будь-яке інше відчудження майнових прав окремих об`єктів (квартир та ін.) незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , які будуються на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 і згідно вимог законодавства можуть бути окремими об`єктами відчудження;

- відчужувати об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дунас Олесі Михайлівни задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2022 року змінити, виклавши резолютивну частину ухвали в такій редакції:

Заборонити ОСОБА_1 на час розгляду справи № 442/321/22 та вступу рішення в законну силу здійснювати:

- будівництво багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 .

- продаж та будь-яке інше відчудження майнових прав окремих об`єктів (квартир та ін.) незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , які будуються на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 і згідно вимог законодавства можуть бути окремими об`єктами відчудження.

- відчужувати об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,1430 га, кадастровий номер :01:005:0134 за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 липня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Приколота Т.І.

Шандра М.М.