Справа № 148/1832/21
Провадження №2/148/120/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 липня 2022 року м. Тульчин Вінницької області

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поданим від їх імені та в їх інтересах представником ОСОБА_3 , до Тульчинської міської ради, про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поданим від їх імені та в їх інтересах представником ОСОБА_3 до Тульчинської міської ради, про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.

Свої вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

На день смерті ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована, у с. Суворовське, Тульчинський район Вінницька область. Спадкоємцями майна померлої є її сини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В травні 2021 року позивачі звернулися до архівного відділу Тульчинської районної державної адміністрації та дізналися, що відповідно до Рішення Суворівської сільської ради Тульчинського району № 11 від 20.03.1996 «Про передачу присадибних земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_4 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,56 га, з яких 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та земельну ділянку площею 0,3000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На земельну ділянку площею 0,2500 га, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, виготовлено технічну документацію, про що свідчить інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

При зверненні до державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. з оформленням спадкових прав на земельні ділянки, позивачам було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,5500 га, оскільки державний акт на дану земельну ділянку не виданий на ім`я ОСОБА_4 .

Тому позивачі за захистом своїх прав звернулись до суду з даним позовом та просять визнати за ними право в рівних частках по 1/2 на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,5500 га, що складається із земельної ділянки площею 0,2500 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки площею 0,3000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Від представника позивачів адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів та самого представника, а також на зодоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи, тому суд заяву такого змісту розціює як таку, що відповідач не має заперечень щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27.08.2001 виконкомом Суворівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 9), позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 28.04.1962 виконкомом Суворівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 10), позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.02.2018, ОСОБА_4 помела ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно довідки Тульчинської міської ради за № 0235-25 від 05.05.2021 станом на 05.05.2021 земельна ділянка площею 0,31 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизована (а.с. 12).

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , має кадастровий номер :03:000:0696 (а.с. 13).

Згідно архівних витягів виданих Тульчинською районною державною адміністрацією, Рішенням Суворовської сільської ради народних депутатів від 20.03.1996 ОСОБА_4 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлових будинків і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,56 га (а.с. 17, 18).

Постановою державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлином О.А. № 219/02-31 від 07.04.2021, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с. 19).

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії VI-ВН № 005363, ОСОБА_4 , на підставі Рішення 17 сесії 3 скликання Суворовської сільської ради народних депутатів від 29.12.2001, останній передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,54 га (а.с. 71-73).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

За змістом положень статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі, коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у. завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2018 по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св 18 в якій зазначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до Перехідних положень Земельного Кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Згідно діючого законодавства на теперішній час державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються.

З 01.01.2013 набули чинності Закони України Про Державний земельний кадастр, Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру, згідно з якими повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з 1 січня 2013 року припинилися.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 111 Земельного кодексу України обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження. Обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом.

З набранням чинності 01.01.2013 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 №1051, постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021 втратила чинність.

Починаючи з 01.01.2013 вищевказані Порядки, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність відповідно до положень частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру».

Зокрема, з набранням чинності з 01.01.2013 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-УІ та Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів.

Повідомлення про зареєстровані (припинені) речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в тому числі і за рішенням суду надходить з органів реєстру прав і після чого відомості вносяться у Поземельну книгу.

Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку.

В пункті 113 вказаного Порядку зазначено, що після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

На даний час, Держземагентство України та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них.

Оскільки, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України, позивачі набули право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали померлій ОСОБА_4 , до складу спадщини увійшло і право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому порядку та не завершила у зв`язку зі смертю, за таких обставин, суд вважає, що позивачі, прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_4 набули право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

У зв`язку із цим, вимоги позивачів про визнання за ними права в рівних частках по 1/2 на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,5500 га, кадастровий номер :03:000:0696, що складається із земельної ділянки площею 0,2500 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки площею 0,3000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Разом з тим, виходячи із принципу диспозитивності, беручи до уваги те, що позивачі не заявляли вимог щодо розподілу судових витрат, то судом це питання не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1216, 1218, 1225, 1261 ЦК України, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подані від їх імені та в їх інтересах представником ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право в рівних частках по 1/2 на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,5500 га, кадастровий номер :03:000:0696, що складається із земельної ділянки площею 0,2500 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки площею 0,3000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: