Справа № 185/4985/21
Провадження № 2/185/236/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2022 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шаповалової І.С.,
за участі секретаря судового засідання Величко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлограді цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Акціонерне товаристве «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 163,1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 500 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».
Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 09.01.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7640, згідно якого останній були надані грошові кошти в розмірі 250 000 гривень, на строк користування до 08.01.2018р., зі сплатою відсотків в розмірі 15 % річних.
З метою забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору, між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір від 09.01.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тактаровим В.Б. та зареєстрований у реєстрі за №31, згідно умов якого відповідачі надала у заставу позивачу нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 163,1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 500 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповіачм на праві власності.
Умови кредитного договору відповідач не виконує, порушив встановлені графіком терміни щодо повернення суми основного боргу за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом.
У зв`язку із наявністю боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 927 962, 01 грн., позивач звернувся до суду.
На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомили, однак, в силу вимог ст. 223 ЦПК України, така неявка не перешкоджає розгляду справи.
Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності не з`явившихся учасників справи на підставі наявних в ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Частиною 1ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
За вимогами статті12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).
Судом встановлено, що 09.01.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7640, згідно якого останній були надані грошові кошти в розмірі 250 000 гривень, на строк користування до 08.01.2018р., зі сплатою відсотків в розмірі 15 % річних.
Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору, між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір від 09.01.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тактаровим В.Б. та зареєстрований у реєстрі за №31, згідно умов якого відповідачі надала у заставу позивачу нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 163,1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 500 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповіачм на праві власності.
Рішенням Київського районного суду м. Донецька (справа № 2-2344/09) від 28 липня 2009 року позов Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», філія- Кіровське відділення №5402 м. Донецька ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, припинено достроково з 05.03.2009 року дію кредитного договору №7640 від 09 січня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України», філія - Кіровське відділення №5402 м. Донецька ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», філія - Кіровське відділення №5402 м. Донецька ВАТ «Ощадбанк» суму у розмірі 231 250 грн. - залишок основного боргу, 8727 грн. 31 коп. - нараховані та несплачені відсотки, 409 грн. 89 коп. - пеня за прострочення платежів, судовий збір у сумі 1700 (одна тисяча) грн., судові витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 30 (тридцять) грн., всього стягнути суму у розмірі 242 117 (двісті сорок дві тисячі сто сімнадцять) грн. 20 коп.

Доказів виконання вищевказаного рішення суду - матеріали цивільної справи не містять.

Так само суд звертає увагу, що розмір заборгованості, яка була стягнута Рішенням Київського районного суду м. Донецька (справа № 2-2344/09) від 28 липня 2009 року не відповідає наведеному в позові розрахунку заборгованості на суму - 927 962, 01 грн.

Доказами, які підтверджують видачу кредиту, наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (чинного на момент розгляду справи судом першої інстанції), та пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого правового висновку дійшов Верховний суд в складі колегії суддів Другої судової палати КЦС у постанові № 524/4318/15 від 12.06.2019 року.

Відсутність вказаних документів в матеріалах справи позбавляє суд можливості перевірити доводи позивача про розмір заборгованості і заперечення відповідача щодо правильності поданого позивачем розрахунку заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності боргу у позичальника, і саме з огляду на відсутність доведеної заборгованості немає підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

У той же час, суд позбавлений можливості винести рішення на користь банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, так як у справі відсутні докази щодо обґрунтування позивачем чіткої суми заборгованості.

Відповідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідност. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до ч.1ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ч.1, 3ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихстаттею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналогічні норми також передбачені ст. ст.572,589,590 Цивільного кодексу України, ст. ст.19,20 Закону України «Про заставу».

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Згідно із ст.6 ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідност. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що підстав для задоволення позову не має.

На основі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12,13,81,263, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І. С. Шаповалова