ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/532/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" серпня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Сердюковій Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послугиз урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, суд -
У грудні 2021 року ОСББ «Бажана 30»звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам на управління будином, спорудами та прибудинокової територіїз урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.
Позов мотивований тим, що відповідачка ОСОБА_1 є власником/мешканцем квартири АДРЕСА_1 , отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричинила позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за житлово-комунальні послуги, а саме по затвердженим ОСББ «Бажана 30» внескам на управління будином, спорудами та прибудинокової території, загальна сума заборгованості якої станом на листопад 2021 року становить 10 556 грн. 09 коп.
Так, рішенням Завгальних зборів ОСББ «Бажана 30» від 09.04.2017 року для власників в будинку затверджено розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення, а від 29.08.2021 року прийнято рішення про розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення. Тобто з квітня 2017 року по серпень 2021 року - 4 грн. 00 коп., а з вересня 2021 року 6 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення.
Зважаючи що ОСОБА_1 на праві власності має квартиру загальною площею 120, 79 кв м, її щомісячний внесок з квітня 2017 року становить 483 грн. 16 коп. (120, 79 кв м х 4 = 483 грн. 16 коп., а з вересня 2021 року - 724 грн. 74 коп. (120, 79 кв м х 6 =724 грн. 74 коп.)
Окрім того, на зазначену заборгованість позивачем нарахована інфляційна складова боргу - 710 грн. 31 коп. та три відсотки річних - 200 грн. 19 коп., а всього - 11 466 грн. 59 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також вирішити питання про розподіл судових витрат за наслідком розгляду справи: 2 270 грн. 00 коп. - судового збору та 3 500 грн. 60 коп. - понесених витрат на правову допомогу.
В судовому засіданні представник позивача Вербицький Я.В. , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 08.08.2020 року (а.с. 56), позовні вимоги підтримав з тих же та просив їх задольнити.
Водночас таким представником позивача в судовому засіданні 11.08.2022 року подано без ініціювання поновлення процесуального строку заяву про «уточнення позовних вимог», зі змісту якої вбачається заява про збільшення позовних вимог, яку судом залишено без розгляду на підставі п.2 ч.2, ч.1 ст.49, ст. 126 ЦПК України, як таку, що подана після початку першого судового засідання, яке відбулось 19.04.2022 року, про час та місце проведення якого позивач був обізнаний, що підтверджується розпискою (а.с. 80), в межах якого позивачем не ініціювалось питання про збільшення позовних вимог.
Положенням статті 43 ЦПК України визначені права та обов`язки учасників справи.
Так, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п.6 ч.2 ст. 43 ЦПК України).
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України).
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).
Право на вчинення процесуальної дії, відповідно до ст. 126 ЦПК України,втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (ч.4 ст. 127 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України)
Відповідач в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади України (суду).
Відповідачем відзив на позов не поданий.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, відповіді на відзив, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності відповідача за погодженням представника позивача.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Розгляд справи відбувся у порядку спрощеного позовного провадження.
Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України)
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України).
Вислухавши пояснення представника позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенню із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.
Співвласники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі та виконувані обов`язки передбачені Статутом об`єднання.
Утриманням будинків і прибудинкових територій є господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством України.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12-20).
В будинку АДРЕСА_2 11.10.2016 року створено ОСББ «Бажана 30».
Позивач вказує, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричинила позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за житлово-комунальні послуги, а саме по затвердженим ОСББ «Бажана 30» внескам на управління будином, спорудами та прибудинокової території, загальна сума заборгованості якої станом на листопад 2021 року становить 10 556 грн. 09 коп., й рішенням Загальниз зборів ОСББ «Бажана 30» від 09.04.2017 року для власників в будинку затверджено розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення, а від 29.08.2021 року прийнято рішення про розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення. Тобто з квітня 2017 року по серпень 2021 року - 4 грн. 00 коп., а з вересня 2021 року 6 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення. Зважаючи що ОСОБА_1 на праві власності має квартиру загальною площею 120, 79 кв м, її щомісячний внесок з квітня 2017 року становить 483 грн. 16 коп. (120, 79 кв м х 4 = 483 грн. 16 коп., а з вересня 2021 року - 724 грн. 74 коп. (120, 79 кв м х 6 =724 грн. 74 коп.).
Проте, судом встановлено інше.
Так, рішенням Загальних зборів ОСББ «Бажана 30» від 09.04.2017 року для власників в будинку затверджено розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення (а.с. 22-24), а рішенням від 27.09.2021 року розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території встановлено в сумі 6 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення (а.с. 25).
Такими рішеннями не визначена дата набуття чинності (введення в дію), а тому вважається, що датою набуття чинності (введення в дію тарифу/нового тарифу) є дата прийняття рішення Загальними зборами ОСББ «Бажана 30», тобто з 09.04.2017 року по 26.09.2021 року - 4 грн. 00 коп., а з 27.09.2021 року 6 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення, а не як вважає позивач - з квітня 2017 року по серпень 2021 року - 4 грн. 00 коп., а з вересня 2021 року 6 грн. 00 коп. за 1 кв м загальної площі житлового/нежитлового приміщення, що очевидно вплинуло на невірно проведений позивачем розрахунок заборгованості, й відповідно застосування індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Також, при розрахунку заборгованості позивач застосовує розмір загальної площі квартири боржника (відповідача), проте доказів про загальну площу квартири, яка надежить відповідачу, матеріали справи не містять, а тому посилання позивача на те, що ОСОБА_1 на праві власності має квартиру загальною площею 120, 79 кв м, та її щомісячний внесок з 09.04.2017 рокупо 26.09.2021 рокустановить 483 грн. 16 коп., а з 27.09.2021 року- 724 грн. 74 коп., є необґрунтованим та недоведеним.
Окрім того, суд звертає увагу на наданий позивачем розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що станом на 01.01.2021 року заборгованість відповідача складає 4 030 грн. 56 коп. (без наведеного розрахунку), за січень 2021 року - 483 грн. 16 коп., лютий 2021 року - 483 грн. 16 коп., березень 2021 року - 483 грн. 16 коп., квітень 2021 року - 483 грн. 16 коп., травень - 2021 року - 483 грн. 16 коп., червень 2021 року - 483 грн. 16 коп., липень 2021 року - 969 грн. 19 коп., серпень 2021 року - 483 грн. 16 коп., вересень 2021 року - 724 грн. 74 коп., жовтень 2021 року - 724 грн. 74 коп., листопад 2021 року - 724 грн. 74 коп., всього - 10 556 грн. 09 коп. (а.с. 21), що вказує не невірно проведений розрахунок заборгованості. Так, за липень 2021 року - 969 грн. 19 коп., тоді як мав би бути 483 грн. 16 коп., вересень 2021 року нарахована сума 724 грн. 74 коп., тобто з 01.09.2021 року за новим підвищеним розміром, проте рішення про зміну розміру прийнято лише від 27.09.2021 року, а тому змінений розмір має застосовуватися лише з дати його прийняття (або з першого дня наступного місяця), як що інше не визначено рішенням, а інше рішенням не визначено.
Суд, надавши оцінку змісту позовної заяви, наданим доказам, розрахунку заборгованості, викладеним доводам позивача, вважає вимоги позову необгрунтованими, суперечливими, як за змістом позовних вимог, так й наданим доказам, які не усунені в ході розгляду справи, що є наслідком для відмови у задоволенні позову.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання абао оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрутованим.
Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.
В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір, при цьому обов`язок доказування покладається на сторін.
Відповідно, з урахуванням визначених підстав, правові підстави для задоволення цього позову уцілому відсутні.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати покласти на позивача.
Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 64, 66-68, 162 ЖК України, ст.ст. 526, 610, 625 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 126, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бажана 30» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послугиз урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, - відмовити.
Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: