ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м.Суми

Справа №591/140/20

Номер провадження 22-ц/816/1075/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 серпня 2022 року у складі судді Сидоренко А.П., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 07 вересня 2022 року

в с т а н о в и в :

10 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим що, з 15 січня 2015 року по 02 червня 2017 року він працював на посаді директора Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр». Через кілька місяців після його звільнення посадовими особами підприємства була організована кампанія по його (колишнього директора ОСОБА_1 ) дискредитації, зокрема, лист-звернення до голови Сумської обласної ради, голів депутатських фракцій Сумської обласної ради, управління майном Сумської обласної ради, голови постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального розвитку Сумської обласної ради від 13 вересня 2017 року, у якому міститься неправдива інформація.

Серед підписантів були: заступник директора з навчальної роботи КОП «Навчально-виробничий центр» Варакута В.Є., головний бухгалтер КОП «Навчально-виробничий центр» Провозін В.Д., інспектор з кадрів КОП «Навчально-виробничий центр» Кіптенко Г.В. При тому, що вказані особи працевлаштувалися на підприємство уже після його звільнення, разом вони не працювали і не контактували, а інші підписанти звернення є їх підлеглими.

Про свідомі дії дискредитаційного характеру посадовців КОП «Навчально-виробничий центр» свідчить той факт, що інформація викладена у листі-зверненні від 13 вересня 2017 року, практично продубльована з листа-звернення до управління майном Сумської обласної ради, Сумської обласної ради, управління Держпраці у Сумській області, Служби безпеки України в Сумській області, Сумської місцевої прокуратури (вх. від 07 лютого 2017 р. № 2644 вх.17), що був підписаний 7 особами, з яких 5 колишні працівники підприємства, і наведені дані були перевірені відповідними органами. Результати перевірок, проведених управлінням Держпраці в Сумській області, управлінням майном Сумської обласної ради, правоохоронними органами, засвідчили відсутність обґрунтованості викладених фактів. Так, в аудиторському звіті Управління майном Сумської обласної ради № 05-15/2 від 06 березня 2017 року не було виявлено вказаних у листі-зверненні порушень.

У листі-зверненні від 13 вересня 2017 року посадові особи підприємства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 безпідставно звинуватили його у вчиненні корупційних правопорушень та фінансовому шахрайстві, а також у тому, що нібито з порушенням законодавства була прийнята на роботу сестра директора. В результаті перевірок, проведених компетентними органами, вказані факти не знайшли підтвердження.

На необ`єктивність фактів, викладених у зверненні від 07 лютого 2017 року № 2644 вх.17, підписаному переважно колишніми працівниками підприємства, що зазначені у листі-зверненні до голови Сумської обласної ради від 13 лютого 2017 року чинні працівники, у тому числі, голова профспілкового комітету підприємства.

Незважаючи на вищевикладене, проти нього продовжується кампанія фальсифікації нібито його незаконної діяльності, зокрема, по отриманню ним премії в 2017 році. У правоохоронні органи передані сфальсифіковані копії наказів № 14 від 14 лютого 2017 року та № 15 від 24 лютого 2017 року, на підставі яких відкрите необґрунтоване кримінальне провадження. Копії вищезазначених наказів в порушення законодавства засвідчені «згідно з оригіналом» ОСОБА_4 , який у судовому засіданні визнав, що оригіналів він ніколи не бачив і що накази на підприємстві відсутні. Головний бухгалтер КОП «Навчально-виробничий центр» Провозін В.Д. у судовому засіданні теж визнав відсутність оригіналів наказів.

Те, що він не має відношення до виготовлення вищезазначених наказів, підтверджується ухвалою Ковпаківського районного суду від 02 вересня 2019 року, якою його визнано потерпілою стороною, проти нього вчинені неправомірні дії, кримінальне провадження № 0000142 від 26 червня 2018 року.

Поширюються чутки, які не відповідають дійсності, серед працівників обласної ради, депутатів, працівників, які працювали раніше чи працюють в теперішній час на комунальному підприємстві щодо виявлених правопорушень. У листі зверненні, підписаному відповідачами нічого не сказано про те, що в І півріччі 2017 року на підприємстві, крім нього, працювало ще три виконуючі обов`язки директора з повноваженнями керівника підприємства.

Вказані факти свідчать про свідоме розповсюдження неправдивої інформації про нього.

Такими діями відповідачів, їх протиправною поведінкою, йому завдано моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, приниженні його честі, гідності та ділової репутації. Постійно відчуває сором та незручності перед знайомими та рідними через необхідність пояснень щодо поширюваних відповідачами відомостей не тільки серед правоохоронних органів, а і серед пересічних громадян, що завдає йому моральних страждань.

Також, це вплинуло на його стан здоров`я, він кілька разів потрапляв до лікарні з серцевими нападами, змушений постійно приймати серцево-судинні препарати, витрачаючи на ліки значні кошти, що підтверджується виписками зі стаціонарного лікування, чеками на придбання медикаментів на суму 5530 грн.

Через необхідність докладання додаткових зусиль для організації свого життя з урахуванням свого психологічного стану та стану здоров`я, він був позбавлений нормальних умов існування.

Посилаючись на вказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просив стягнути на свою користь з відповідачів солідарно витрати, понесені ним на придбання медикаментів на суму 5530 грн, канцелярські товари на суму 190 грн, загалом 5720 грн; завдану моральну шкоду в сумі 15000 грн з кожного, а також судовий збір на суму 840 грн 80 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 серпня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, стягнути судові витрати.

Доводить поширення відповідачами неправдивої інформації, яка носить явні ознаки наклепу, щодо нього, як колишнього керівника Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр». Протиправна поведінка відповідачів негативно вплинула на його стан здоров`я, через серцеві напади декілька разів перебував на лікуванні, через що поніс матеріальні витрати підтверджені відповідними медичними виписками та чеками.

Вказує, що постійно відчуваючи сором перед близькими та знайомими через поширювану відповідачами інформацію, їх протиправні дії, був позбавлений нормальних умов існування, його психологічний стан та стан здоров`я потребував докладання додаткових зусиль для організації життя.

Не погоджується з висновком суду про те, що викладена відповідачами у листах-зверненнях від 13 вересня 2017 року до Управління майном Сумської області, Сумської обласної ради, Управління Держпраці у Сумській області, Сумської місцевої прокуратури, інформація є оціночними судженнями. Вважає, що ці звернення містять надумані доводи, що не відповідають дійсним обставинам його трудової діяльності і відверто порочать його честь, гідність та ділову репутацію.

Зазначає, що надав суду належні докази на підтвердження своїх доводів про проведення відповідачами відносно нього кампанії по фальсифікації діяльності та наявні всі підстави для задоволення його позову.

У відзивах в на апеляційну скаргу, поданих окремо кожним відповідачем, посилаючись на недоведеність тверджень позивача про розповсюдження ними недостовірної інформації щодо нього, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Вказують, що ніхто з них не був ініціатором чи замовником листа-звернення, не здійснювали його підготовку, не передавали, не надсилали жодному із зазначених адресатів, а лише підписали як члени трудового колективу підприємства. Доводять, що не вчиняли будь-яких дій щодо розповсюдження недостовірної або якоїсь іншої інформації відносно позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 15 січня 2015 року по 02 червня 2017 року ОСОБА_1 працював на посаді директора Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр».

13 вересня 2017 року колектив Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» звернувся до голови Сумської обласної ради, голів депутатських фракцій Сумської обласної ради, Управління майном Сумської обласної ради, Голови постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва Сумської обласної ради Березіна М.Я. з питання трудової діяльності директора ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 22-24).

07 лютого 2017 року колектив працівників Комунального обласного підприємства «Навчально-виробничий центр» звернувся до Управління майном Сумської обласної ради, Сумської обласної ради, Управління Держпраці у Сумській області, Служби безпеки України у Сумській області, Сумської місцевої прокуратури з листом-зверненням щодо трудової діяльності на посаді директора Комунального обласного підприємства «Навчально-виробничий центр» ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 25-26).

07 березня 2017 року старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області за результатами перевірки матеріалів ЖЕО ВП від 23лютого 2017 року № 8588 та 9233 від 27 лютого 2017 року за колективним зверненням встановлено, що 23 лютого 2017 року до чергової частини Сумського відділу поліції надійшло колективне звернення «Навчально-виробничого центру» щодо можливих неправомірних дій з боку директора КОП СОР «Навчально-виробничого центру» ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 28).

Під час розгляду матеріалів було опитано ОСОБА_1 , який пояснив, що скарга працівників «Навчально-виробничого центру» лише наклеп в його бік, так як його робота контролюється та перевіряється Управлінням майном Сумської обласної ради та Управлінням Держпраці у Сумській області, про що свідчать відповідні документи. Ніяких службових злочинів та протиправних дій він не вчиняв.

Перевірку по даному факту завершено. Матеріали перевірки спрямовані до СІТ Сумського ВП м. Суми для обліку та зберігання.

Листом від 09 лютого 2017 року Сумська місцева прокуратура надіслала за належністю до Сумської обласної ради та до Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України звернення колективу Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» щодо законності дій керівника та окремих працівників вказаного підприємства (т. 1, а.с. 29).

07 березня 2017 року Управління Держпраці у Сумській області на адресу ОСОБА_5 надіслало повідомлення у відповідь на її звернення щодо порушення трудового законодавства Комунальним обласним підприємством Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр», Управління Держпраці у Сумській області, в якому зазначила наступне.

Управлінням Держпраці у Сумській області з 14 лютого 2017 року по 20 лютого 2017 року проведено планову перевірку додержання законодавства про працю КОП СОР «Навчально-виробничий центр».

За результатами перевірки складено акт, директору КОП СОР «Навчально-виробничий центр» ОСОБА_1 внесено припис, за виконанням якого встановлено контроль. Проте, за викладеними у зверненні ОСОБА_5 питаннями порушень виявлено не було (т. 1, а.с. 30).

10 лютого 2017 року Управління Служби безпеки України в Сумській області на адресу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 надіслало повідомлення у відповідь на звернення колективу Навчально-виробничого центру, яке надійшло на адресу Управління 07 лютого 2017 року та зареєстровано за № 68/КО-23/199, в якому зазначило, що за результатами розгляду даного звернення слідчим відділом Управління не встановлено обставин, що можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального порушення, віднесеного відповідно до ст. 216 КПК України по підслідності органів СБУ (т. 1, а.с. 31).

Сумська обласна рада на адресу директора Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» Кідіменка П.П. 24 липня 2017 року надіслала повідомлення, про те, що оскільки за результатами фінансово-господарської діяльності за 2015-2016 роки та І квартал 2017 року КОП СОР «НВЦ» є прибутковим підприємством, пропонувала вирішити питання оплати заборгованості перед ТОВ «Сумитеплоенерго» за рахунок власних обігових коштів (т. 1, а.с. 63).

Управління майном Сумської обласної ради на адресу колективу Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» надіслало повідомлення від 27 лютого 2017 року № 05-191 про те, що аудит окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» проводиться у відповідності до ст.17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, п.3.7.8 Положення про управління майном Сумської обласної ради, затвердженого рішенням обласної ради від 12 липня 2012 року (в редакції від 02.06.2016), оскільки відносини органів місцевого самоврядування підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (т. 1, а.с. 66-67).

Управлінням майном Сумської міської ради 09 серпня 2017 року № 05-15/7 складено аудиторський звіт окремих питань ефективності фінансово-господарської діяльності Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року, за результатами якого зроблено рекомендації щодо дотримання вимог трудового законодавства (т. 1, а.с. 89-103).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 21 березня 2017 року по справі № 591/1210/17, провадження № 3/591/482/17, ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за малозначністю скоєних порушень, оголошено усне зауваження. Провадження у справі закрито (т. 1, а.с. 104-105).

29 вересня 2017 року Управління Служби безпеки України в Сумській області надіслало директору КОС СОР «Навчально-виробничого центру «Кідіменку П.П. запит щодо надання копій актів аудиторських перевірок, які проводились в КОП СОР «Навчально-виробничий центр» у 2017 році, а також документів, що підтверджують нарахування і виплату премій директору та головному бухгалтеру підприємства у 1 півріччі 2017 року (т. І, а.с. 106).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 10 грудня 2017 року ОСОБА_1 має третю групу інвалідності (т. 1, а.с. 5).

Із наданої суду медичної документації ОСОБА_1 вбачається, що він перебував на лікуванні: у кардіологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради з 11 липня 2018 року по 20 липня 2018 року з діагнозом ІХС: Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., І-ІІ ст., ризик 3 (високий), Гіпертензивне серце (ГЛШ). Поодинока передсердна екстрасистолія; з 10 червня 2019 року по 21 червня 2019 року з діагнозом ІХС: Дифузний кардіосклероз.Суправентикулярна екстрасистолія. СН І. ФК 2. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. ризик 3. Розповсюджений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів, кила МХД L5-S1, вторинний корінцевий больовий синдром, стадія н/ремісії. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст, стадія субкомпенсації, змішаного генезу (судинна, вертеброгенна); в КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР з 23 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року з діагнозом Полісигментарний остеохондроз шийного відділу, спондилоартроз, спондильоз, унновертибральний артроз, антелистез С4, ретролістез С5, вторинний корінцевий больовий синдром. остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, протрузія диску L4-L5, грижа МХД L4-L5 злів, спондильоз. Спондилоартроз. Абсолютний дегенеративний стеноз просвіту хребцевого каналу на рівні L5-S1. Вторинний корінцевий стійкий больовий синдром, виражене порушення стато-динамічної функції хребта та помірне ходи. Дисцикуляторна енцефалопатія 2 ст. в стадії субкомпенсації зі стійним астено-цефалгічним синдромом; а також в перід з 27 березня 2018 року по 06 квітня 2018 року перебував на стаціонарному лікування в неврологічному відділенні № 1 (т. 1, а.с. 40, 41, 42, 43).

Факт придбання медичних препаратів ОСОБА_1 доводить копіями чеків (т. 1, а.с. 44-45).

Згідно з товарним чеком №1197 від 28 січня 20220 року придбано офісний папір вартістю 190 грн. (т. 1, а.с. 53).

Допитаний судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що перебуває з позивачем у товариських відносинах, знайомий з ним з 2007 року, із ОСОБА_13 часто спілкувались, телефонували один одному. Десь у 2018 році йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що перебуває у кардіологічному відділенні Сумської районної лікарні на фоні того, що після звільнення з роботи на нього було вилити багато «бруду» і він погано почувається. Через рік влітку він знову потрапив в кардіологічне відділення Центральної міської лікарні і свідок купував йому ліки, позивач дуже переживав. Його стан погіршився у зв`язку з такими неприємностями, з цього приводу він дуже переживав. Позивач жодних прізвищ не називав. Він скаржився на тиск, головні та серцеві болі. Говорив, що не може погодитися з усім тим «брудом», що на нього було вилито.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що підписавши лист-звернення від 13 вересня 2017 року на адресу Голови Сумської обласної ради, голів депутатських фракцій Сумської обласної ради, Управління майном Сумської обласної ради, голови постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва Сумської обласної ради, в якому висвітлювалися обставини діяльності ОСОБА_1 на посаді директора КОП Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр», відповідачі реалізували передбачене ст. 40 Конституції України право на звернення, а тому викладена ними інформація не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, і не може бути підставою відшкодування моральної шкоди у порядку ст. 23 ЦК України. За недоведеності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, суд не вбачав підстав і для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 1 ст. 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Тобто, відповідно до ст. 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із ч. ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року роз`яснено, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Згідно з роз`ясненнями п. 15 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Також, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Також Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За роз`ясненнями п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

З роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму ВСУ вбачається, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

З матеріалів справи вбачається, що у листі-зверненні трудового колективу Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр» від 13 вересня 2017 року, який підписаний відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адресованому голові Сумської обласної ради, головам депутатських фракцій Сумської обласної ради, Управлінню майном Сумської обласної ради, голові постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, інвестиційної політики, міжнародного та міжрегіонального співробітництва Сумської обласної ради, викладено обставини діяльності ОСОБА_1 на посаді директора зазначеного комунального підприємства у період з 15 січня 2015 року по 02 червня 2017 року.

Виходячи з вимог ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому, заявою є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно із ст. 31 Закону України «Про інформацію» у разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що органами, яким направлявся лист-звернення, в межах компетенції кожного з них, були проведені відповідні перевірки, за результатами яких не встановлено обставин, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_1 порушень законодавства при перебуванні на посаді директора КОП Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр». Тобто, викладена інформація у листі-зверненні в ході перевірки не знайшла свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладена у листі-зверненні від 13 вересня 2017 року відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як працівниками Комунального обласного підприємства Сумської обласної ради «Навчально-виробничий центр», інформація не є поширенням відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача і не може бути підставою відшкодування моральної шкоди у порядку ст. 23 ЦК України і, що у даному випадку мала місце реалізація відповідачами конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

За недоведеності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, суд обгрунтовано не вбачав підстав і для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду про відмову в задоволенні позову не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду під час апеляційного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: Ю. О. Філонова

С. С. Ткачук