Провадження № 2/193/312/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 липня 2022 року смт. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кравченко Н.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, Відділу культури виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, надання невикористаної додаткової щорічної відпустки, компенсації за несвоєчасно виплачені розрахункові та видачу трудової книжки, стягнення недоплати вихідної допомоги та компенсації моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, Відділу культури виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області та просить стягнути з відповідача на її користь не донараховані частини заробітної плати, у зв`язку зі звільненням її з займаної посади; стягнути з відповідача на її користь вихідну допомогу; зобов`язати відповідача виплатити кошти за невикористану щорічну додаткову відпустку; стягнути з відповідача на її користь позивача компенсацію за нанесену моральну шкоду; зобов`язати відповідача надати довідку про отримання заробітної плати за період з 2012-2014рр; зобов`язати відповідача виплатити не донараховані кошти з заробітної плати виходячи з 13 тарифного розряду; стягнути з відповідача на її користь компенсації за несвоєчасне здійснення виплати розрахункових та видачу трудової книжки; зобов`язати відповідача виплатити не донараховані кошти з заробітної плати за 12 тарифним розрядом.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

4. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

5. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

6. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до п.1,10 ч.1 ст. 176 ЦПК України Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

В порушення ч. 4ст. 177 ЦПК Українидо позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та взагалі не визначено суми, що підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 5 ЗУ « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст.94КЗпП України та ч. 1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, а тому заявлена позивачем позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати не підпадає під категорію пільгової та підлягає оплаті судовим збором.

Зазначене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 30.01.2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовийзбір» за подання заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір, передбачений ч. 2 ст.4 Закону України«Про судовий збір» за позовну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, компенсації за несвоєчасне здійснення виплат в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору або докази про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, позивач звільнений від сплати судового збору в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі (сума не визначена).

В порушення вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються, а саме: періоду, за який підлягає стягненню середній заробіток, та його розрахунку, виходячи з середньоденної (годинної) заробітної плати позивача та кількості робочих (календарних) днів затримки остаточного розрахунку.

Суддею встановлено, що прохальна частина позову взагалі не містить будь-яких сум та дат або періодів за які судом повинно провести розгляд позову.

У відповідності до положень ч.ч. 2,3 ст. 233 КЗОТ України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. В аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Дана правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. (правова позиція викладена в Рішеннях Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013, № 9-рп/2013 від 15.10.2013).

Враховуючи, що позовна заява, а саме її прохальна частина не містить вимог із зазначенням будь-яких дат та строків, суддя при прийнятті позовної заяви позбавлений можливості перевірити збереження строків звернення до суду та вирішити питання про прийняття позову до розгляду або прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України- суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 та 177 цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 175,177, 185 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, Відділу культури виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, надання невикористаної додаткової щорічної відпустки, компенсації за несвоєчасно виплачені розрахункові та видачу трудової книжки, стягнення недоплати вихідної допомоги та компенсації моральної шкоди, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений термін позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О.Кравченко