Справа № 493/905/22
Провадження № 2/493/372/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

за участю секретаря ЖУКОВСЬКОЇ О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою судді Балтського районного суду Одеської області від 29.08.2022 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 21.12.2021 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики про що остання власноруч склала розписку про отримання грошових коштів у розмірі 21800 грн., та вона зобов`язалася повернути борг протягом 30 днів з моменту отримання від позивачки вимоги.

01.06.2022 року позивачкою було надіслано ОСОБА_2 письмову вимогу про повернення грошових коштів, однак остання своє зобов`язання не виконала, грошові кошти ОСОБА_1 не повернула.

Тому для захисту свого порушеного права ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки основну суму боргу з процентами від суми позики та судові витрати.

Копія позовної заяви з додатками до неї разом з копією ухвали судді від 29.08.2022 року про відкриття провадження були направлені на зареєстровану адресу відповідачки: АДРЕСА_1 . Вказані матеріали ОСОБА_2 отримала 14.10.2022 року, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення матеріалів з датою отримання та підписом відповідачки. Однак відзиву у встановлений законом строк суду не надала.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Ч. 2 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно ст. ст. 12, 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 21.12.2021 року позичила у ОСОБА_1 кошти в сумі 21800 грн., які зобов`язалася віддати протягом 30 днів з моменту отримання від неї вимоги, що підтверджується її письмовою розпискою. (а.с. 17)

31.05.2022 року ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_2 письмову вимогу повернення грошових коштів у розмірі 21800 грн. за договором позики від 21.12.2021 року. (а.с 18-19)

Згідно копії рекомендованого поштового відправлення ОСОБА_2 вищевказану письмову вимогу про повернення грошових коштів отримала 07.06.2022 року, зазначивши дату отримання листа та підпис. (а.с. 21)

За таких обставин строк повернення позики закінчився 07.07.2022 року, однак відповідачка своїх зобов`язань не виконала, грошові кошти позивачці у встановлений строк не повернула, тому ОСОБА_1 має право вимагати від відповідачки виконання боргового зобов`язання.

Суд вважає встановленим той факт, що позичальниця не виконала належним чином взяті на себе за договором позики від 21.12.2021 року зобов`язання, тому на вимогу позикодавця повина сплатити за вказаним договором борг у розмірі 21800 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже враховуючи, що інше не встановлено договором або законом, відповідач має сплатити позивачеві проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ. Такі проценти мають нараховуватися протягом строку дії договору.

Тому позикодавець має право вимагати стягнення процентів за користування коштами у межах погодженого сторонами строку позики.

Таким чином належить стягнути з відповідачки проценти за користування грошовими коштами за договором позики від 21.12.2021 року в розмірі 1388 грн., де сума заборгованості становить 21800 грн., з 22.12.2021 до 20.01.2022 (30 днів) облікова ставка НБУ - 9 %, дата початку нарахування 22.12.2021, дата закінчення нарахування 20.01.2022 (21800 грн. х 9 : 100 : 365 х 30 = 161 грн.); з 21.01.2022 до 02.06.2022 (133 дні) 10% (21800 грн. х 10% :100 :365 х 133 = 794 грн.); з 03.06.2022 до 01.07.2022 (29 днів) 25% (21800 грн. х 25% :100 :365 х 29 = 433 грн.)

Отже в загальній сумі за договором позики від 21.12.2021 року з відповідача підлягає стягненню 23188 грн., які складаються з наступного: сума боргу 21800 грн.; проценти за користування коштами 1388 грн.

Як визначено ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. (а.с. 22) та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно договору про надання правової допомоги №31/01/20 від 31.01.2020 року та додаткової угоди №11/21 до договору про надання правової допомоги №31/01/20 від 31.01.2020 року, відповідно до якої розмір гонорару адвоката є фіксованим та складає 20000 грн. (а.с. 14).

Враховуючи той факт, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 20992,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1046,1048,1049,1050ЦК України, ст. ст. 81, 89, 141, 246, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки с. Оленівка Подільського району Одеської області, грошові кошти за договором позики від 21.12.2021 року в сумі 23188 грн., які складаються з суми боргу - 21800 грн.; процентів за користування коштами - 1388 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки с. Оленівка Подільського району Одеської області, судові витрати в сумі 20992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ