Справа № 210/3912/19
Провадження № 4-с/210/29/22
У Х В А Л А

іменем України

"31" жовтня 2022 р. Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Літвіненко Н. А.,

за участі секретаря судового засідання Таранущенко В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа Акціонерне товариство «Криворіжгаз», -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2022 року скаржник ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), посилаючись на те, що 19.05.2022 року він звернувся до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про відкриття виконавчого провадження примусовою виконання згідно виконавчого листа по справі №210/3912/19, який отримано 25.03.2022 року, про зобов`язання АТ «Криворіжгаз» вчинити дії щодо встановлення в квартирі індивідуального газового лічильника: «Суд вирішив: Визнати, що АТ «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції зі змінами, внесеними Законом від 09.04.2015 року №329-V111, зобов`язано за свій рахунок в термін до 01.01.2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачу природного газу ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ».

Зазначає, що 27.05.2022 року старшим державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко А.А. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання.

10.06.2022 року скаржник ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця до начальника Металургійного відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 08.07.2022 року йому надійшла відповідь від в.о. начальника Металургійного відділу ДВС Петручок О. про те, що в діях державного виконавця не вбачається протиправності, а у виконавчому документі Судом вказано "Визнати", що не відноситься до заходів примусового виконання рішення. Тобто вважає, що державним виконавцем правильно винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вважає, що дії старшого державного виконавця, щодо неприйняття виконавчого листа суперечать ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» оскільки у виконавчому листі чітко прописано зобов`язання АТ «Криворіжгаз» виконати за свій рахунок встановлення в квартирі індивідуального газового лічильника. Тому, звертається до суду із вказаною скаргою.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

25.10.2022 р. на адресу суду направив свої додаткові пояснення до скарги на дії державного виконавця, згідно якого вказує, що отримавши виконавчий лист, державний виконавець розглянула в рішенні суду тільки одне перше слово «Визнати», повернула виконавчий документ без прийняття до виконання, з поясненням, що у виконавчому документі Судом вказано «Визнати», що не відноситься до заходів примусового виконання рішення. Але після слова «Визнати» крапка не стоїть... А стоїть сполучник що, а за ним підрядне речення. Наше рішення суду є складнопідрядним реченням зі сполучником що. «Визнати» - головне просте речення без змісту, виражено дієсловом неозначеної форми, що називає дію, але не називає ні часу, ні особи, ні числа, ні роду; що - сполучник, що з`єднує складнопідрядне речення; АТ «Криворіжгаз»... зобов`язано... - підрядне речення, що роз`яснює зміст попереднього простого речення. Отже, розгляд слова «Визнати» ніякого змісту та роз`яснень не несе. За академічним тлумачним словником української мови, «Визнати - вважати дійсним, законним, стверджувати своєю згодою кого-, чого-небудь». На противагу першому реченню - друге речення є підрядним означально-з`ясувальним і роз`яснює зміст першого речення. Відповідно розгляд складнопідрядного речення без підрядного є неповним, беззмістовним і хибним. Це - за Правилами української мови. Також державним виконавцем грубо порушені засади Закону, вимоги ст.2,10 ЗУ «Про виконавче провадження» та Основного Закону. За ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи повинні розглядатися з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішення, законності, об`єктивності та інше. На всій території України виконавчі документи є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню. Виконавець зобов`язаний неухильно додержуватися вимог чинного законодавства. Принцип об`єктивності зобов`язує виконавця розглядати виконавчі документи у всіх їх складності, багатогранності й суперечливості, та прийняття рішення з урахуванням усієї сукупності позитивних і негативних сторін Їх змісту. Але: В супереч Закону ключове змістовне речення: «АТ`Криворіжгаз» відповідно до ст.6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції зі змінами, внесеними Законом від 09.04.2015 року No329-VIII, зобов`язано за свій рахунок в термін до 01.01.2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу...» в рішенні суду державним виконавцем не розглядалось взагалі, що є грубим порушенням принципу об`єктивності. Саме у цьому тексті рішення суду вказані: боржник, підстава для виконання зобов`язання, джерело фінансування та термін його виконання, дія, об`єкт зобов`язальних відносин, де саме, що і кому конкретно боржник зобов`язаний виконати.

???Навпаки, без будь-яких законних підстав, державним виконавцем розглянуто одне перше слово «Визнати» в рішенні суду. Речення без змісту, дієслово неозначеної форми і відсутність законних підстав для розгляду тільки одного першого слова «Визнати» стали для нас незаконною відмовою у примусовому виконанні рішення. Отже - це незаконна дія.

Через незаконний, необ`єктивний розгляд рішення суду, відповідно і не ті слова та їх значення розглядались щодо заходів примусового виконання рішення за ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження». Хибно замість слів «АТ`Криворіжгаз». зобов`язано...» розглянуто слово «Визнати». Маніпулятивним шляхом нам відмовлено у примусовому виконанні рішення. Маємо рішення суду про зобов`язання АТ «Криворіжгаз» виконати за свій рахунок в термін до 01.01.2021 року встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників, яке набрало законної сили 22.12.2021 року. Відповідно, за рішенням суду видані нам виконавчі листи. Але АТ «Криворіжгаз» добровільно його виконувати не хоче. Звернулись до виконавчої служби - отримали відмову у «примусі». Відмова незаконна, необ`єктивна і маніпулятивна з порушенням чинного законодавства. У підсумку: лише реальне виконання судового рішення дозволить відновити наші законні права та інтереси.

Представник Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи - АТ «Криворіжгаз» Мартинова Н.Ю. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, заперечує проти задоволення скарги та просить відмовити в її задоволенні.

Крім того, від представника заінтересованої особи - АТ «Криворіжгаз» Мартинової Н.Ю., надійшов відзив на скаргу, в якому остання зазначає, що скаржник звертає увагу суду щодо бездіяльності АТ «Криворіжгаз» в частині виконання обов`язку по встановленню лічильника газу, однак обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання рішення суду є встановлення у ньому вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконання певним особам. При цьому, така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду. Крім того, у зв`язку із вимогою Скаржника відкрити виконавче провадження згідно виконавчого листа по справі №210/3912/19, відповідно ч. 3 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. За виконавчим листом у справі №210/3912/19 від 12.05.2020 року, визнано, що АТ «Криворіжгаз» відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язано за свій рахунок в термін до 01.01.2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу, зокрема, ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що належить до юрисдикції Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Отже, вважає дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко А.А. щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року позовні вимоги, зокрема, ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними дії АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_2 .

Визнано незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно з показаннями загальнобудинкових приладів обліку газу для побутових споживачів природного газу, зокрема, ОСОБА_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01 жовтня 2018 року поновити побутовим споживачам природного газу, зокрема, ОСОБА_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Визнано право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу, зокрема, ОСОБА_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Визнано, що АТ «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу» в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII, зобов`язано за свій рахунок у термін до 01 жовтня 2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу, зокрема, ОСОБА_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.231-241, том 2).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» задоволено.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року в частині позовних вимог, зокрема, ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» з 01 жовтня 2018 року поновити побутовим споживачам природного газу режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників скасовано. У задоволенні позовних вимог, зокрема, ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» з 01 жовтня 2018 року поновлено побутовим споживачам природного газу режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників відмовлено (а.с.231-240, том 4).

Скаржник 19.05.2022 року звернувся до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про відкриття виконавчого провадження примусовою виконання згідно виконавчого листа по справі №210/3912/19, який отримано 25.03.2022 року, про зобов`язання АТ «Криворіжгаз» вчинити дії щодо встановлення в квартир індивідуального газового лічильника:

Згідно виконавчого листа «Суд вирішив: Визнати, що АТ «Криворіжгаз; відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу» в редакції зі змінами, внесеними Законом від 09.04.2015 року №329-V111 зобов`язано за свій рахунок в термін до 01.01.2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ярмоленко А.А. на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» 27.05.2022 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що відповідно до ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Вказане повідомлення оскаржено начальнику Металургійного відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)., та після відмови в задоволенні скарги - до суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положенням статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом статті 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Скаргу у цій справі заявник обґрунтовує тим, що бездіяльність державного виконавця суперечить Закону України «Про виконавче провадження», порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 в частині реалізації права на встановлення лічильника за рахунок АТ "Криворіжгаз".

Разом з тим завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 521/20575/19.

При оцінці обраного способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відсутність порушеного права особи чи невідповідність обраного способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в задоволенні вимог такої особи.

ОСОБА_1 , як стягувач, який звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, оскільки він отримав повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Стаття 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пункту 7 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

Згідно з резолютивною частиною судового рішення, яка викладена у виконавчому листі у справі № 210/3912/19:

"Визнано право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу, зокрема, ОСОБА_1

"Визнано, що АТ «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу» в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII, зобов`язано за свій рахунок у термін до 01 жовтня 2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу, зокрема ОСОБА_1 ".

Судовим рішенням не зобов`язано АТ "Криворіжгаз" вчинити певні дії, а резолютивна частина рішення, а так само і виконавчого листа, містить посилання на те, що у судовому порядку визнано лише обов`язок підприємства встановити лічильник.

Виконання рішень немайнового зобов`язального характеру здійснюється на підставі статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак у цій справі, рішення суду не містить формулювання "зобов`язати АТ "Криворіжгаз" вчинити певні дії, а саме встановити лічильник конкретній особі.

При розгляді скарг на повідомлення державного/приватного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що виконавчий документ не містить заходів примусового виконання рішень, суд у кожній справі має виходити з конкретних обставин, зокрема, чи покладається на боржника обов`язок вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

У даній ситуації ставиться питання виконання судового рішення, за яким на боржника не покладається обов`язку вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Діючим законодавством не передбачено заходи примусового характеру щодо виконання рішення про визнання права чи визнання обов`язку вчинити певні дії без зобов`язання вчинити певну конкретну дію.

Таким чином, отримавши заяву про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ярмоленко А.А. правомірно послалась на пункт 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні 27 травня 2022 року повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий лист не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень немайнового характеру, що узгоджується з положеннями статті 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд наразі не вбачає підстав для задоволення скарги.

Відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу без виконання державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ярмоленко А.А. діяла правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст. ст. 4, 18, 26, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10-13, 76-81, 223, 258-260, 447, 451, 453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України- "https://court.gov.ua/fair/sud0408/".

Ухвалу суду складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя: Н. А. Літвіненко