ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6902/22
провадження № 6/753/319/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши матеріали заяви Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2022 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана вище заява.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2022 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично заяву передано судді 12 липня 2022 року.

Звертаючись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, головний державний виконавець Дарницького ВДВС зазначає, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 52413398 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю., відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , яка є майновим поручителем ОСОБА_3 , який отримав споживчий кредит за договором від 30 листопада 2006 року. Вказане майно було передано в іпотеку АКІБ «УкрСиббанку», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами.

27 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір № 1526 купівлі-продажу права вимоги. Крім того, 27 червня 2019 року між ТОВ «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» укладено договір купівлі-продажу № 1526/1, за яким права вимоги до боржника перейшли до ТОВ «Амбрелла».

Враховуючи вказані обставини, державний виконавець просить суд замінити стягувача у виконавчому написі нотаріуса з ПАТ «Дельта Банк « на ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла».

Вивчивши доводи вказаної заяви суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами пункту 3 частини 1 статті 3 вказаного Закону визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина 1 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Таким чином, положення вказаної норми не може застосовуватись при розгляді питання про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса.

Отже, нормами ЦПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Аналізуючи в сукупності зазначені правові норми, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, суд дійшов висновку, що питання заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса повинно вирішуватися в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 дійшла висновку, що в порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. В свою чергу, спори, пов`язані з виконанням рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) мають бути вирішені адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

У постанові від 22.07.2019 року у справі № 822/1659/18 (КАС ВС), від 09.04.2020 року у справі № 641/5987/18 (КЦС ВС), у справі № 380/22/20 від 27 січня 2021 року (КАС ВС) Верховний Суд також застосовував відповідну правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №826/7941/17 в аналогічних за змістом правовідносинах.

Беручи до уваги норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 379 КАС, питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічних висновків дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у своїх постановах у справах № 640/242/22 від 22 червня 2022 року, № 640/28729/20 від 18 лютого 2021 року, № 320/9413/20 від 18 березня 2021 року, яким, зокрема скасував ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва та Київського окружного адміністративного суду про повернення без розгляду заяв про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, вказавши, що заміна стягувача у виконавчих написах нотаріуса має розглядатись саме за правилами адміністративного судочинства.

Отже, заява Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положеннями цього Кодексу, які регулюють питання щодо розгляду скарги на дії державного виконавця, не врегульоване питання про залишення такої скарги без руху, суд вважає за доцільне у даному випадку застосувати положення частини дев`ятої статті 10 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, з огляду на суть поданої заяви приватним виконавцем, доходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 10, 186 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

у відкритті провадження за заявою Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.В. Шаповалова