ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4090/22 Справа № 216/4592/20 Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

позивач- виконком Центрально-Міської районної у місті ради

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Велегури Михайла Івановича на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року, ухваленого суддею Онопченком Ю.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 22 лютого 2022 року,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2020 року представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та заборону відчуження житла, право користування яким має дитина.

07 грудня 2020 року позов було уточнено.

Уточнена позовна заява мотивована тим, що відповідачі мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені відповідно до ст.126 СК України.

Відповідачі належним чином не доглядають за дитиною, систематично зловживають спиртними напоями, збирають за місцем свого проживання осіб сумнівної поведінки, з якими в стані алкогольного сп`яніння влаштовують сварки та бійки. Житло за адресою: АДРЕСА_1 , у антисанітарному стані, що небезпечно для життя та здоров`я дитини.

Вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2010 ОСОБА_1 була засуджена за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду.

Стосовно ОСОБА_2 у Центрально-Міському районному суді м.Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядається кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

З 20.07.2020 родина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом фахівців Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. За час роботи з сім`єю відповідачі не виконували рекомендації фахівців центру, уникали спілкування, не відповідали на телефонні дзвінки, не надавали доступу до житла.

Згідно наказу від 29.07.2020 № 107-П дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей виконкому, оскільки опинився у надзвичайно складних життєвих обставинах, та рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 27.07.2020 №244 малолітнього ОСОБА_4 було відібрано від матері, та влаштовано до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 1» Криворізької міської ради з подальшим напрявленням його до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне забезпечення.

Малолітній ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Посилаючись на вищевказані обставини представник позивача просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги виконкому Центрально-Міської районної у місті ради в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських задоволені.

Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь опікуна, прийомних батьків або батьків-вихователів, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів їхнього заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Накладено заборону на відчуження житла, право користування яким має малолітній ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ним повноліття, про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження житла.

Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в дохід держави судовий збір в сумі 2522,40 грн, тобто по 1261,20 грн. (одній тисячі двісті шістдесят одній гривні двадцять копійок), з кожного.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Велегура М.І. в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому скаржник зазначає, що той факт, що ОСОБА_1 веде антисоціальний образ життя не відповідає дійсності, оскільки до неї не вживалися ніякі заходи впливу з боку контролюючих органів, ОСОБА_1 не перебуває ні на яких обліках, має стабільне джерело доходу, оскільки працює та отримує заробітну плату достатню для утримання дитини. Крім того, в квартирі де вона мешкає створені всі умови для проживання дитини, в квартирі зроблено ремонт є дитяче ліжко, ОСОБА_1 регулярно відвідує будинок дитини, де перебуває її син та за власні кошти купує для малюка засоби гігієни та необхідні ліки. Вважає, що доводи викладені у рішенні суду не обґрунтовані та не чим не підтверджені.

Відзив на апеляційну скаргу адвоката Велегури М.І., поданий до суду апеляційної інстанції 11.05.2020 на електронну пошту та отриманий 24.05.2022 засобами поштового зв`язку позивачем Виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради, колегія суддів не бере до уваги, оскільки його подано з порушенням норм ч.4 ст.360 ЦПК України, без надання доказів надіслання копії відзиву іншим учасникам справи (а.с.182-184, 186-188).

01.11.2022 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Велегури М.І. на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про проведення апеляційного розгляду справи за його відсутністю, подану ним апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

01.11.2022 на електронну адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_7 про розгляд апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Велегури М.І. на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2022 року без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які, кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги адвоката Велегури М.І., просили їх задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 являється батьком, а ОСОБА_1 матір`ю, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 10.06.2020 (а.с.6).

Відповідно до наказу директора КМЦСССДМ №44/7 від 20.07.2020, родина ОСОБА_5 взята на соціальний супровід. За час роботи з сім`єю, жінка не виконувала рекомендації фахівців центру, надавала неправдиві відомості, уникала спілкування, не відповідала на телефонні дзвінки, не надала доступу до житла. Батьки дитини мають по декілька притягнень до відповідальності, передбачених законом, за скоєння кримінальних злочинів, та перебували в місцях позбавленні волі. Чоловік та жінка ведуть асоціальний спосіб життя, вживають алкогольні напої. Державну соціальну допомогу, яку отримують від УПСЗН на дитину, витрачають не за призначенням (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 29.07.2020 №107-П, з метою соціального захисту взято на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дитину яку опинилася у складних життєвих обставинах, та рішенням від 27.07.2020 №244, відібрано від матері ОСОБА_1 , малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доручено службі у справах дітей виконкому районної у місті ради влаштувати малолітнього ОСОБА_6 до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 1» Криворізької міської ради з подальшим направленням до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне забезпечення (а.с.10).

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у незадовільному санітарно-гігієнічному стані, у кімнатах брудно, на підлозі у всіх кімнатах розкидані речі, кімнати не відремонтовані, стіни полущені. Для виховання та розвитку дитини не створені належні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 27.07.2020 (а.с.16).

Згідно довідки комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» від 08.02.2022 №114/01-04, ОСОБА_6 знаходиться у вказаному закладі на повному державному утриманні з 12.08.2020 по теперішній час. Протягом 2020-2022 років мати відвідувала дитину, приносила ліки, засоби гігієни.

В провадженні Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться на розгляді кримінальне провадження №0002805 відносно ОСОБА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 18.02.2021 №8/33-500, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.77-78).

Довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу від 03.08.2020 №3534 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 (а.с. 17).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.07.2020, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_9 1/8 частка та 2/4 частки, ОСОБА_1 2/4 частки, ОСОБА_3 3/8 частки (а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції на підставі досліджених доказів наданих сторонами, допиту свідків, виходив з того, що наявні у справі докази підтверджують, що відповідачі у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконують обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, тому наявні правові підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Стягуючи з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідачів, суд виходив з того, що такий розмір аліментів відповідатиме гармонійному розвитку дитини.

Накладаючи заборону на відчуження житла, суд виходив з інтересів малолітнього ОСОБА_6 та захисту його житлових прав.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції та частково погоджується з доводами представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Велегури М.І., виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав та стягнення аліментів не оскаржується та у цій яастині не переглядається.

Згідно із ст.264 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 стосовно малолітнього сина ОСОБА_6 таким вимогам не відповідає.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовного їх малолітнього сина ОСОБА_10 , позивач посилалася, зокрема на те, що відповідачі належним чином не доглядали за малолітнім сином та систематично зловживали алкогольними напоями, збирали за місцем проживання осіб сумнівної поведінки, з якими у стані алкогольного сп`яніння влаштовували сварки та бійки, що відповідачі схильні до вчинення кримінальних правопорушень, утримували житлове приміщення у вкрай антисанітарному стані, що було небезпечним для життя та здоров`я малолітньої дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При цьому за положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Колегія суддів під час апеляційного розгляду справи, перевіряючи доводи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Велегури М.І., оцінила наявні у справі докази надані сторонами та дійшла висновку, що відсутні підстави для позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_10 відповідача ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Так, відповідач ОСОБА_1 як в суді першої, так і апеляційної інстанцій категорично заперечувала проти позбавлення її батьківських прав що малолітнього сина ОСОБА_4 .

Окрім того, матеріали справи містять Довідки КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» від 25.10.2021 за №1123/01-02 та від 08.02.2022 за №114/01-04 про перебування дити у закладі, якими підтверджено відвідування дитини матір`ю в період з 12.08.2020 по 01.02.2022 (а.с.99; 122).

Зазначені у довідках дати відвідування ОСОБА_1 сина ОСОБА_4 підтверджують те, що з часу поміщення ОСОБА_11 до будинку дитини, відповідач ОСОБА_1 кожний тиждень відвідувала сина, приносила дитині ліки та засоби гігієни, зокрема в період з 12.08.2020 по 25.10.2021 відповідач відвідала сина 44 рази, а в період з 25.10.2021 по 01.02.2022 5 разів (а.с.99; 122).

Колегія суддів вважає, що систематичне відвідування відповідачем ОСОБА_1 сина, в період з 12.08.2020 по 01.02.2022 49 відвідувань, а також, те, що вона приносила дитині ліки та засоби гігієни, свідчить про небайдуже ставлення матері до своєї дитини та бажання піклуватися про сина.

Судом першої інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що давно знайома з ОСОБА_1 , раніше та вела неправильний спосіб життя і у неї забрали дитину, однак в даний час остання працевлаштувалася, працює у неї нянею, отримує заробітну плату близько 3000-5000 грн, дуже відповідальна. ОСОБА_1 часто буває у неї вдома, допомагає їй з дитиною.

Окрім того, матеріали справи містять Інформацію щодо родини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , видану координатором із соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (без дати), в якій зокрема зазначено, що умови проживання в квартирі відповідачів задовільні: в двох кімнатах проведені ремонтні роботи, достатньо меблів та речей щоденного вжитку, дорослі члени родини забезпечені спальними місцями та постільною білизною, відсутнє дитяче ліжко, дитячі речі та засоби гігієни, в третій кімнаті проживає лежача стороння особа, за якою ОСОБА_1 здійснює догляд (а.с.118).

В судовому засіданні 26.10.2021 року було задоволено клопотання адвоката Велегури М.І. та долучені до матеріалів справи фотознімки квартири ОСОБА_1 після проведеного ремонту, де на першій фотографії однієї з кімнат стоїть дитяче ліжко, в кімнатах чисто та охайно (вшиті перед протоколом судового засідання, який знаходиться на а.с.100).

В судовому засіданні 20.01.2022 свідок ОСОБА_13 , яка працює інспектором сектору ювенальної поліції, підтвердила, що 02.11.2021 з метою профілактики, за місцем мешкання ОСОБА_1 було здійснено виїзд, в квартирі була жінка похилого віку, ОСОБА_1 доглядала за нею, також зазначила, що в квартирі умови проживання задовільні, немає води, світла, газу.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала характеристу ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» від 28.10.2022, де зазначено, за час проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , скарг з боку сусідів на ОСОБА_1 не надходило.

В силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів на підставі досліджених доказів дійшла висновку, що висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 18.02.2021 №8/33-500, який міститься в матеріалах справи, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 , суперечить інтересам малолітньої дитини, є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечно прийнятий судом до уваги.

Наведені вище обставини і докази, на думку колегії суддів, не свідчать про те, що ОСОБА_1 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо малолітнього сина ОСОБА_10 та умисно ухиляється від участі в забезпеченні його фізичного і духовного розвитку. В матеріалах справи відсутні належні переконливі докази винної поведінки відповідача, які б свідчили про ухилення її від виконання обов`язків щодо цієї дитини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку проте, що доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих матері щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є недоведеною позивачем, а відтак відсутні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітнього сина ОСОБА_10 , стягнення з неї аліментів та накладення заборони на відчуження житла, не є законним і належним чином обґрунтованим, тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повну відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що в уточненій позовній заяві від 07.12.2020 позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітної дитини ОСОБА_4 та накласти заборону на відчуження житла, право користування яким має дитина ОСОБА_4 (а.с.42-43).

Підставою уточнення позовних вимог стало те, що відомості про батька у свідоцтві про народження малолітнього ОСОБА_4 були внесені відповідно до статті 126 Сімейного кодексу Украни на підставі заяви ОСОБА_2 про визнання ним батьківства, що підтверджено повторним свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , Серія НОМЕР_1 від 27 листопада 2020 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 27.11.2020 №0 (а.с.45,46).

Суд першої інстанції у рішенні допустив описку в написанні прізвища дитини, оскільки позбавив відповідачів батьківських прав, стягнув аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_6 та наклав заборону на відчуження житла, право користування яким має малолітній ОСОБА_6 , тоді як прізвище дитини після визнання батьківства стало ОСОБА_14 , що на думку колегії суддів не є суттєвим порушенням норм процесуального права, оскільки суд з власної ініціативи, в порядку ст.269 ЦПК України може виправити допущені у рішенні описки чи арифметичні помилки.

Керуючись ст.164 СК України, ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Велегури Михайла Івановича задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року в частині позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, накладення заборони на відчуження житла щодо ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: