СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5480/22

пр. № 2-о/759/613/22

15 листопада 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Гришиної А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення 31.08.1978 року та диплом про професійно-технічну освіту № НОМЕР_4 від 19.07.1978 року на ім`я « ОСОБА_1 » належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Ів.Слобідка Калинівського р-ну, Вінницької обл.., РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги заявник мотивував тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства ОСОБА_4 визнано батьком ОСОБА_1 . Після встановлення батьківства заявник змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

У зв`язку з досягненням пенсійного віку заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з метою своєчасного призначення йому пенсії та надав необхідні документи, в тому числі трудову книжку та диплом про професійно-технічну освіту, однак спеціалістом пенсійного фонду виявлено розбіжності в його прізвищі « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 », у зв`язку з чим його документи прийняті не були, у зв`язку з чим він звернувся до суду,оскільки виправити її в інший спосіб не має можливості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.05.2022 р. визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 25-26).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду (а.с. 29).

Завник ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в позовній заяві просили провести судове засідання у їх відсутність, на задоволенні вимог заяви наполягали (а.с. 4).

Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду клопотання у якому просили розглядати справу без участі представника (а.с. 40).

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, за змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В той же час, частиною 2 даної статті регламентовано, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вищевказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Судом встановлено, що із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці наявне виправлення прізвища заявника, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки.

Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що атестат № НОМЕР_4 від 19.07.1978 року виданий Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 16).

Трудова книжка НОМЕР_1 від 31.08.1978 року заповнена на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано про зміну прізвища на " ОСОБА_1 " та виправлено прізвище на " ОСОБА_1 " (а.с. 17-23).

Згідно свідоцтва про встановлення батьківства НОМЕР_3 від 26.05.1981 року ОСОБА_4 визнаний батьком дитини ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 09.04.2022 року зареєстровано актовий запис про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який складено 24.04.1962 року та 26.05.1981 року внесені виправлення до відомостей актового запису, суть змін: « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 » (а.с. 12-15).

Сукупний аналіз вказаних документів дозволяє суду стверджувати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 одна і та ж сама особа, а тому суд заяву задовольняє і встановлює факт належності правовстановлюючих документів.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності заявнику трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 31.08.1978 року та диплому про професійно-технічну освіту № НОМЕР_4 від 19.07.1978 року.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Ів.Слобідка Калинівського району, Вінницької обл., РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 31.08.1978 року та диплому про професійно-технічну освіту № НОМЕР_4 від 19.07.1978 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлено 15.11.2022 року.

Суддя Твердохліб Ю.О.