242/6218/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
11 липня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Селидівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів,-
ВСТАНОВИВ:
30.11.2021 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача.
Представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою, яка мотивована тим, що відповідачі є власниками нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням міської ради від 25.05.2016 р. надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та рекомендовано у місячний термін укласти договір на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та укласти договір оренди землі з міською радою. Але в порушення цього, відповідачами договір оренди земельної ділянки укладений не був, що фактично позбавило міську раду одержати дохід у виді орендної плати. На теперішній час відповідачі використовують земельну ділянку без правовстановлюючих документів, чим порушують вимоги земельного законодавства. Рішенням міської ради затверджений акт комісії про визначення збитків з приводу використання вказаної земельної ділянки без укладеного договору оренди за період з 01.04.2019 року по 01.05.2021 року у розмірі 159645,29 грн. Відповідачам було повідомлено про це та направлено копію акту з метою досудового врегулювання спору, але відповідачі добровільно не сплачують вказані збитки та продовжують використовувати земельну ділянку без правовстановлюючих документів. На підставі цього просить стягнути з відповідачів на користь міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі 159645,29 грн., а також судові витрати.
У строк, визначений судом, відповідачі відзив не надали.
11.02.2022 р. надали заяви про відкладення судового розгляду.
Процесуальні дії у справі.
01.12.2021 р. судом направлено запити щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідачів, відповіді на які отримано 08.12.2021 р. та 20.12.2021 р.
23.12.2021 р. було відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
14.03.2008 р. між ТОВ «ДОНСПЕЦБУД» в особі директора Бумагіної І.В. та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу 91/100 частки нежитлової будівлі на земельній ділянці Селидівської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомості оформлене свідоцтвом про право власності, на що вказує Витяг Селидівського БТІ про державну реєстрацію прав від 19.09.2011 р. № 11327717.
19.12.2011 р. між ОСОБА_1 , яка діяла від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 91/200 частки нежитлової будівлі на земельній ділянці Селидівської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомості оформлене свідоцтвом про право власності, на що вказує Витяг Селидівського БТІ про державну реєстрацію прав від 22.12.2011 р. № 32619436.
Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 252306783 від 13.04.2021 р.
Рішенням Селидівської міської ради від 25.05.2016 р. № 7/8-335/3 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та рекомендовано у місячний термін укласти договір на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Договір на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та договір оренди укладені не були, а тому земельна ділянка використовувалась відповідачами без правовстановлюючих документів, що позбавило Селидівську міську раду одержати дохід у виді орендної плати.

З акту про визначення збитків власнику землі, затвердженого рішенням виконкому Селидівської міської ради від 30.06.2021 року № 128/1, визначено, що розмір збитків, завданих фактичним використанням земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , без укладення договору оренди землі за період з 01.04.2019 року по 01.05.2021 року становить 159645,29 грн.

Відповідачам 09.06.2021 р. та 01.07.2021 р. були направлені листи-повідомлення про засідання комісії та з пропозицією добровільної сплати коштів.

Таким чином, земельна ділянка використовується відповідачами без правовстановлюючих документів, що позбавляє Селидівську міську раду одержати дохід у виді орендної плати. До теперішнього часу відповідачі договори не уклали, отже, без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0701 га кадастровий № :03:018:0153, зберегли у себе кошти, які мали сплатити за користування нею, в добровільному порядку їх не сплачують.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності ( підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою ( підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата ( підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі №920/739/17).

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, ЗК.

За змістом статті 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас відповідно до статті 156 ЗК власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 ЗК відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи спір у даній справі, необхідно брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 ЦК.

Так, згідно з частиною 2 статті 22 ЦК збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини, те що внаслідок протиправних дій відповідачів позивач позбавлений можливості отримати дохід від здачі земельної ділянки в оренду, оскільки відповідачі є власниками нежитлового приміщення, але користуються змеленою ділянкою без належного оформлення правовстановлюючих документів, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2394,67 грн.. що підтверджене платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи, а тому судовий збір у цьому розмірі підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 612, 979, 980, 1054, 1191 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 133, 141, 223, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в:

Позов Селидівської міської ради, , розташована за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, 8, до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , про стягнення безпідставно збережених коштів - задовольнити у повному обсязі.

Солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Селидівської міської ради збитки, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 01.04.2019 р. по 01.05.2021 р., у розмірі 159645 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сорок п`ять) грн. 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Селидівської міської ради судовий збір у розмірі 1197 (одна тисяча сто дев`яносто сім) грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Селидівської міської ради судовий збір у розмірі 1197 (одна тисяча сто дев`яносто сім) грн. 34 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2022 р.

Суддя