ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6259/22 Справа № 175/5004/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» про відшкодування завданої майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» про відшкодування завданої майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 червня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Винним у ДТП визнано ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований автомобіль Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_2 було спричинено матеріальну шкоду.

11 листопада 2016 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Органоніс ЛТД» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 113251, за яким страховик застрахував майнові інтереси пов`язані з експлуатацією наземного транспорту, а саме автомобіля «Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз» за договором обов`язкового страхування цівільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АК/3415049, який діяв на дату ДТП.

Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого згідно поліса складає 100 000 грн.

Франшиза згідно поліса складає 1 000,00 грн.

Згідно розрахунку № 339/1 від 27 липня 2017 року, складеного на замовлення товариством з обмеженою відповідальністю «Органоніс ЛТД» вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого власнику автомобіля Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП складає 10 867 грн., в т.ч. ПДВ.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна»" сплатило страхове відшкодування на підставі заяви про настання страхового випадку від 06.07.2017 року, страхового акту № UA 008/L119/03 від 31.08.2017 року, у розмірі 10 867 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25677 від 01.09.2017 року.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 10 867 грн 44 коп та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 10 867 грн. 44 коп.

Вирішено питання щодо судового збору.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 29 липня 2020 року ухваленого по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки на момент ДТП цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз» за договором обов`язкового страхування цівільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АК/3415049,а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.06.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Volkswagen Amarok, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП винним визнано ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у зазначеному ДТП та піддано адміністративному стягненню.

Транспортний засіб Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна»" за полісом № АМ/113251 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

29.06.2017 року ОСОБА_2 , звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»" із повідомленням про ДТП та надав відповідну заяву про настання страхового випадку по договору страхування ОСЦПВВНТЗ та Авто КАСКО від 06.07.2017 року, надавши весь необхідний пакет документів.

Згідно розрахунку № 339/1 від 27 липня 2017 року, складеного на замовлення товариством з обмеженою відповідальністю «Органоніс ЛТД» вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого власнику автомобіля Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП складає 10 867 грн., в т.ч. ПДВ.

01.09.2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»" сплатила страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 25677 та складає 10 867 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та вважав, що позивач має право самостійно обрати спосіб захисту порушеного права, зокрема, звернутися з позовом до відповідача, вина якого у настанні ДТП встановлена.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі ЦК) України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 10 867 грн 44 коп.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги вважав, що позивач мав право самостійно обрати спосіб захисту порушеного права, зокрема, звернутися з позовом до відповідача, вина якого у настанні ДТП встановлена.

Мотивуючи зазначений висновок, суд першої інстанції застосував як статтю 1191 ЦК України, так і статтю 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року дійшла до висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»" сплатила страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 25677 та складає 10 867 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована в Приватному акціонерну товаристві «Європейський Страховий Союз» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/34150049.

Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого згідно поліса складає 100 000 грн.

Позивач не звертався до третьої особи із заявою про сплату страхового відшкодування у порядку регресу та не отримав її відмову, що сторонами не заперечується.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є третя особа страховик відповідача, тоді як суд першої інстанції помилково вважав, що таким суб`єктом є саме завдавач шкоди відповідач.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілому страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на третю особу як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача.

Крім того суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15,оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідно до приписів ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір у розмірі 1 488,6 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» про відшкодування завданої майнової шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 488,6 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: