Справа № 127/3965/22
Провадження № 22-ц/801/1992/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 рокуСправа № 127/3965/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук О.А.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 та її адвоката Якименка О.О., представників відповідача Пашкевича І.М., ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/3965/22 запозовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про зобов`язання виконати умови договору,

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2022 року,яке ухвалене суддею Федчишеним С.А. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 22 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в :

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про зобов`язання виконати умови договору, мотивуючи позовні вимоги тим, що постановою Вінницького апеляційного суду від 09 квітня 2020 року (справа№149/2829/19), визнано за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,9080 умовних кадастрових гектарів на території Крижанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області згідно Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» від 06 травня 1996 року та зареєстрованим за №31 від 06 травня 1996 року.

У відповідності до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», - позивач звернулася до Крижанівської сільської ради, яка прийняла рішення від 15 грудня 2020 року № 375, згідно якого надано позивачу дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки (частки (паю) 3,9080 умовних кадастрових гектарів) для надання у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Крижанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області із земель колишнього КСП «Україна» згідно Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» від 06 травня 1996 року - земель резервного фонду кадастровий номер :04:002:0019.

У відповідності до вищевказаних документів позивач звернулася до ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Крижанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Було укладено Договір № 774 на виконання землевпорядних робіт від 15 березня 2021 року.

Через деякий час позивачу подзвонили з Інституту та поставили до відома, що земельна ділянка, яка виділяється їй в натурі (на місцевості) знаходиться на орендованій землі, то без дозволу орендаря проект землеустрою розроблятися не буде.

Позивач звернулась з листом від 18 березня 2021 року на адресу Інституту про те, що для розроблення проекту землеустрою та здійсненні інших дій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) - дозвіл орендаря не потребується.

Вважає, що відмова Інституту від виконання Договору № 774 на виконання землевпорядних робіт від 15 березня 2021 року є незаконною та фактично направлена на позбавлення позивача права власності на земельну ділянку, тому просила суд зобов`язати ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виконати проект землеустрою у відповідності до договору № 774 на виконання землевпорядних робіт від 15 березня 2021 року, укладеного між ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2022 рокупозов задоволено.

Зобов`язано ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виконати проект землеустрою у відповідності до договору № 774 на виконання землевпорядних робіт від 15 березня 2021 року, укладеного між ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та ОСОБА_1 . Стягнуто з ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 992,40 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем надано відповідачу документи, які прийняті з порушенням законодавства України, що унеможливлює виконання договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2022 року є законним та обґрунтованим, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 09 квітня 2020 року (справа №149/2829/19), визнано за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,9080 умовних кадастрових гектарів на території Крижанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області згідно Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» від 06 травня 1996 року та зареєстрованим за №31 від 06 травня 1996 року. Постанова набрала законної сили з 09 квітня 2020 року.

Крижанівською сільською радою було прийнято рішення від 15 грудня 2020 року №375, згідно якого надано позивачу дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки (частки (паю) 3,9080 умовних кадастрових гектарів) для надання у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Крижанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області із земель колишнього КСП «Україна» згідно Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Україна» від 06 травня 1996 року - земель резервного фонду кадастровий номер :04:002:0019.

Позивач звернулася до ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про виготовлення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Крижанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.

Було укладено Договір № 774 на виконання землевпорядних робіт від 15 березня 2021 року. У відповідності до додатків №1 та № 2 до Договору визначено вартість робіт у сумі 4800 грн, які позивач сплатила.

Згідно даного Договору: 1.1 Предметом Договору є: Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Крижанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.

1.2 У порядку та на умовах, визначених цим договором, Виконавець бере на себе зобов`язання виконати зазначені в пункті 1.1. цього Договору землевпорядні роботи, а Замовник зобов`язується прийняти результат таких робіт (технічну документацію) і сплатити Виконавцеві вартість виконаних робіт.

5.1 Виконавець приступає до виконання робіт за Договором за умови повної оплати вартості робіт за цим договором не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання від Замовника вихідних матеріалів відповідно до чинного законодавства України щодо об`єкта, визначеного в п.1.1 Договору.

5.2 Строк виконання робіт складає 6 (шість) місяців з дня отримання від Замовника вихідних матеріалів.

7.1 За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством та цим Договором.

7.7 Усі спори, пов`язані із цим договором, його укладанням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору вирішуються шляхом переговорів між представниками Сторін.

7.8 Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку згідно з чинним законодавством України.

Листом від 26 березня 2021 року № 1409 директор Інституту вказав, що потрібна нотаріально посвідчена згода орендаря на проведення робіт із землеустрою щодо такої земельної ділянки; рішення Крижанівської сільської від 15 грудня 2020 року № 375 не може бути підставою для виконання робіт, оскільки земельна ділянка станом на 15 грудня 2020 року не належала до комунальної власності Крижанівської сільської ради.

Листом від 10 червня 2021 року № 2936 директор Інституту вказав, що не потрібно нотаріально посвідченої згоди орендаря. Проте і надалі договір не виконувався.

Згідно листа директора Інституту від 06 вересня 2021 року № 3548, - останній надалі залишився стверджувати, що станом на 15 грудня 2020 року земельна ділянка не належала до комунальної власності Крижанівської сільської ради.

Статтею 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК «України») передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 ЦК України).

Вимогами статті 890 ЦК України визначено обов`язки підрядника, згідно яких підрядник зобов`язаний виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором, погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Статтею 847 ЦК України передбачено, що підрядник зобов`язаний своєчасно попередити замовника: про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника; про те, що додержання вказівок замовника загрожує якості або придатності результату роботи, про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Якщо замовник, незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не замінить недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків. Якщо використання недоброякісного або непридатного матеріалу чи додержання вказівок замовника загрожує життю та здоров`ю людей чи призводить до порушення екологічних, санітарних правил, правил безпеки людей та інших вимог, підрядник зобов`язаний відмовитися від договору підряду, маючи право на відшкодування збитків (стаття 848 ЦК України).

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом порушеного права, позивач посилалась на наявність зобов`язання відповідача щодо виконання умов договору, укладеного між сторонами.

Стаття 16 ЦК України визначаючи способи захисту цивільних прав та інтересів передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Апеляційний суд за обставин даної справи погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість захисту прав позивача в обраний нею спосіб, а саме шляхом зобов`язання відповідача виконати свої обов`язки за договорами виготовивши проекти землеустрою.

При цьому саме по собі виготовлення проекту землеустрою не є безумовною підставою для отримання у власність земельної ділянки, а отже оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось питання про право власності на земельну ділянку відносно якої надано дозвіл на розроблення проектної документації.

Доводи апеляційної скарги в тому, що надане позивачем рішення Крижанівської сільської ради від 15 грудня 2020 року №375 не може бути підставою для виконання робіт щодо складання документації із землеустрою, так як апелянт вважає його незаконним, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки рішення Крижанівської сільської ради від 15 грудня 2020 року №375, згідно якого надано позивачу дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки (частки (паю) 3,9080 га, не скасоване, не визнане недійсним.

Зокрема, правомірність цього рішення не є предметом розгляду в даній справі.

Крім того, згідно відповіді Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 02 серпня 2022 року №05-06/857, яка є правонаступником Крижанівської сільської ради, зазначено, що ОСОБА_1 було надано рішення №375 27 сес. 7 скл. від 15 грудня 2020 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із земель товарного сільськогосподарського виробництва на території Крижанівської сільської ради», тому із даним рішенням їй необхідно звернутись до землевпорядної організації та укласти договір на розробку проектної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.127).

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору та не дають підстав вважати, що цим судом неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2022 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Сало Т.Б.