Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представників позивача - адвокатів Падох О.І., та Чернобая О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним правочинів та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить: 1) визнати недійсним правочин, а саме: заяву ОСОБА_2 від 09.11.2018 року часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року; 2) зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України відновити становище, яке існувало до порушення, а саме внести перелік товарів і послуг, для яких знаку за свідоцтвом № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 була надана правова охорона, відповідно до Рішення про реєстрацію знака вих. № 33946 від 05.07.2013 р., до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для торгів і послуг; 3) зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України здійснити публікацію в офіційному бюлетені №Промислова власність» внесених змін до свідоцтва України № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 від 27.08.2013 р.

Позов мотивований тим, що позивач та ОСОБА_3 є співвласниками свідоцтв України на знаки для товарів і послуг: 1) № НОМЕР_1 від 27.08.2013 р. (заявка № m201214066 від 14.08.2012 р.) для 9 та 42 класів МКТП: 2) № НОМЕР_2 від 27.08.2013 р. (заявка № m201214067 від 14.08.2012 р.) для 9 та 42 класів МКТП. Перелік товарів 9 класу та послуг 42 класу МКТП, який був заявлений при подачі заявок та у відношенні якого була надана правова охорона Знакам (видані свідоцтва), був визначений безпосередньо з урахуванням діяльності Позивача та ОСОБА_3 . Зокрема, до 2018 року Позивач та ОСОБА_3 , були пов`язані спільною діяльністю у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Лайт Конверс ЛТД", сфера діяльності якого - розроблення та реалізація програмного забезпечення. Так, Позивач до серпня 2018 р. був співзасновником ТОВ "Лайт Конверс ЛТД", 03 серпня 2018 р. продав свою частку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в статутному капіталі Товариства. Наразі співзасновниками ТОВ "Лайт Конверс ЛТД" є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Представником Позивача та ОСОБА_3 за заявками на реєстрацію знаків був ОСОБА_2 (Відповідач-1). Відповідач-1 є патентним повіреним Україні. Зокрема, згідно Державного реєстру представників у справах інтелектуальної власності (патентних повірених). ОСОБА_2 є засновником/співзасновником трьох юридичних осіб: ТОВ "Патентна Студія Рудого", ТОВ "Патентна Студія Тараса Рудого", ТОВ "Патентна Студія Рудого АГ".У вересні 2019 року позивач звернув увагу, що в електронній базі даних Укрпатенту "Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг", міститься змінена інформація про Знаки, зокрема перелік товарів і послуг, для яких Знаки зареєстровані - інший, зокрема, суттєво скорочений. Як тільки Позивач побачив, що без його відома відбулися зміни в переліку товарів і послуг, для яких Знаки зареєстровані, позивач звернувся до АО "Айпістайл" для надання правничої допомоги з цього питання. Адвокатом АО "Айпістайл" було: 1) виявлено, що в ІДС "Відомості про стан діловодства за заявками на знаки для товарів і послуг" Укрпатента після дати реєстрації Знаків, міститься інформація про подання 09.11.2018 р. заяв про припинення дії свідоцтв частково; 2) направлено Адвокатські запити за вих. № 9741, 9742 від 22.10.2019 р. до Укрпатенту про надання копій всіх матеріалів за заявками на Знаки, починаючи від дати реєстрації знаків, тобто з 27.08.2013 р., до дати запитування (22.10.2019 р.). Адвокат у відповіді на Адвокатські запити отримав супровідний лист Укрпатента за вих. № 1868/1.1. від 28.10.2019 р. із копією матеріалів заявок на Знаки від дати реєстрації знаків, тобто з 27.08.2013 р., до дати запитування (22.10.2019 р.). З матеріалів наданих Укрпатентом у відповідь на Адвокатські запити було встановлено, що 09.11.2018 р., Відповідачем-1, що нібито діяв в інтересах Позивача та ОСОБА_3 , без відома Позивача та без належного уповноваження з боку Позивача було подано: 1) заяву про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року, а також відкориговану версію вказаної заяви (з тією ж датою "09.11.2018 р.") з відкоригованим Дорученням (копією), датованим 09.11.2018 р., які були направлені до ДП "Український інститут інтелектуальної власності" 18 грудня 2018 року; б) заяву про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року, а також відкориговану версію вказаної заяви (з тією ж датою "09.11.2018 р.") з відкоригованим Дорученням (оригіналом), датованим 09.11.2018 р., які були направлені до ДП "Український інститут інтелектуальної власності" 18 грудня 2018 року. Зазначеними вище заявами про часткову відмову від дії свідоцтв було здійснено "скорочення" (вилучення) переліку товарів і послуг в межах 9 та 42 класів МКТП, для яких була надана правова охорона Знакам. При цьому, Доручення (від 08.11.2018 р.), на основі яких ОСОБА_2 було подано вказані заяви Позивачем не підписувалися та ОСОБА_2 чи іншим особам не передавались їх походження Позивачу не відоме, а також Позивач заявляє, що підпис, який проставлено на Дорученнях йому не належить (вчинено не Позивачем і є підробкою). Представником у справах інтелектуальної власності, який подав вказані заявки від імені ОСОБА_3 та ТОВ "Лайт Конверс ЛТД", відповідно до відомостей Спеціальної інформаційної системи України, зазначається патентний повірений Рудий ТТ. Додатково, варто зазначити, що Укрпатент за клопотання представника Позивача, надав копію матеріалів зазначеної вище заявки № m201903768, поданої від ТОВ "Лайт Конверс ЛТД", де представником ТОВ "Лайт Конверс ЛТД", зокрема у відповіді від 01.10.2019 р. на заперечення проти реєстрації знаку є ОСОБА_2 . У зв`язку із вищезазначеним, Позивачем було направлено Претензію від 05.11.2019 року до Відповідача-2. Вказана Претензія була направлена Відповідачу-1 05.11.2019 р. кур`єрською службою і доставлена в той же день, відповіді станом на дату подання цієї заяви так і не отримано.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 02.01.2020 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні протокольною ухвалою від 03.02.2021 р. залучено в якості третьої особи ОСОБА_3 .

01.06.2021 р. представником позивача - адвокатом Коваленком О.Г. подану заяву про закриття провадження у справі.

У червні 2021 р. представником позивача подано письмові заперечення на заяву від 30.01.2021 р. про залучення третьої особи ОСОБА_3 та закриття провадження у справі, вказавши, що в своїй заяві третя особа просить закрити провадження у справі № 758/15832/19 у зв`язку із відсутності предмету спору, посилаючись на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2020 року у справі № 757/19426/20-ц, яким достроково припинені дії свідоцтв на торгівельні марки № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року та № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року. Однак по даній справі між сторонами залишились неврегульовані питання, для вирішення яких позивач і звернувся до суду.

09.06.2021 р. представником ОСОБА_3 - адвокатом Коваленком О.Г. подано відповідь на заперечення представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги у цій справі є такими, що не можуть бути захищені у спосіб, про який позивач просить суд. Фактично Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він є власником Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року та Свідоцтва № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року, згідно до яких надано відповідний обсяг правової охорони із визначеним зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідченим свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг. Проте, на даний час Позивач вже не є власником зазначених Свідоцтв, оскільки відповідним рішенням суду, яке залишено у силі апеляційним судом, дія цих свідоцтв припинена повністю. А тому вимоги Позивача, які викладені як зобов`язати Відповідача -2 оновити становище, яке існувало до порушення, тобто внести перелік, товарів і послуг, для яких знакам за свідоцтвами № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року та № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року була надана правова охорона, та зобов`язати Відповідача-2 здійснити публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» внесених змін до свідоцтв України № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року та № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року, не є ефективним способом судового захисту. Стосовно вимог Позивача про визнання недійсними заяв Відповідача-1 (Т. Рудого) від 09.11.2018 року про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року та № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року, то ці вимоги також не є ефективним способом судового захисту, оскільки такий спосіб захисту не може захистити право Позивача, яке він вважає порушеним, оскільки Позивач на даний час не є власником відповідних свідоцтв. Отже, не може бути захищене право, яке належить тільки власнику Свідоцтва на знаки для товарів та послуг, у зв`язку з припиненням дії цих Свідоцтв у судовому порядку. Відтак, предмет спору у цій справі відсутній.

У червні 2021 року представником позивача - адвокатом Чернобай О.В. подані доповнення до заперечення, в яких зазначив, що предметом позову у зазначеної вище справи є вимоги про визнання правочинів недійсними. Ці правочини наразі існують і недійсними ніким поки ще не визнані самостійно відповідачем -1 не скасовані. Тобто предметом спору є не свідоцтва на торгівельні марки самі по собі, а правомірність дій по скороченню переліку товарів і послуг, для яких ці марки були зареєстровані. Предметом позову у справі Печерського суду були вимоги щодо дострокового припинення дії свідоцтв відносно тих товарів і послуг, які існували на час ухвалення такого рішення. Предметом спору були самі свідоцтва стосовно того переліку, який залишився після незаконного скорочення. Отже, предмети спорів у двох справах є різними.

10.06.2021 р. протокольною ухвалою відмовлено представнику третьої особи - адвокату Коваленку О.Д. у закритті провадження у справі.

Ухвалою від 10.06.2021 року змінено Міністерство розвитку економіки, туризму та сільського господарства, як неналежного на належного відповідача - Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності», виключивши Міністерство розвитку економіки, туризму та сільського господарства з числа осіб, що беруть участь у справі.

У серпні 2021 року представником відповідача-2 подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, шо 14.08.2012 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , було подано заявки № m201214066 та № m201214067 на отримання свідоцтв України на знаки для товарів і послуг. За результатами експертизи заявок № m201214066 та № m201214067 на видачу свідоцтва України на знаки, було встановлено, що заявлені позначення відповідають умовам надання правової охорони встановленими статтею 5 Закону, і на них не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені статтею 6 Закону. Як вбачається з матеріалів заявок №№ m201214066, m201214067 то 09.11.2018 патентним повіреним ОСОБА_2 (Відповідачем-1) були подані до Укрпатенту Заяви стосовно часткової відмови від свідоцтв України №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 на знаки для товарів і послуг. При цьому, повноваження на здійснення вище вказаних дій ОСОБА_2 (Відповідачу-1) були надані самими співвласниками спірних свідоцтв у формі письмових довіреностей, копії яких містяться у матеріалах заявок №№ m201214066, m201214067 на видачу свідоцтв України №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2/ Таким чином, за результатами розгляду поданих Заяв стосовно часткової відмови від свідоцтв України №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 Установою (на той момент її функції були покладені на Мінекономрозвитку) не було встановлено жодних законних підстав щодо відмови у внесені відомостей до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, з огляду на те, що Відповідачем-1 у повній відповідності до вимог Закону та Положення про Державний реєстр були оформлені відповідні заяви.

Ухвалою від 13.10.2021 року відмовлено в задоволені заяви представника позивача - адвоката Чернобая О.В. про забезпечення позову.

Протокольною ухвалою суду від 25.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представники позивача - адвокати Падох О.І. та Чернобая О.В. підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками свідоцтв України на знаки для товарів і послуг: 1) № НОМЕР_1 від 27.08.2013 р. (заявка № m201214066 від 14.08.2012 р.) для 9 та 42 класів МКТП: 2) № НОМЕР_2 від 27.08.2013 р. (заявка № m201214067 від 14.08.2012 р.) для 9 та 42 класів МКТП. Перелік товарів 9 класу та послуг 42 класу МКТП.

Як вбачається з матеріалів справи, перелік товарів 9 класу та послуг 42 класу МКТП, який був заявлений при подачі заявок та у відношенні якого була надана правова охорона Знакам (видані свідоцтва), був визначений безпосередньо з урахуванням діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зокрема до 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були пов`язані спільною діяльністю у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Лайт Конверс ЛТД", сфера діяльності якого - розроблення та реалізація програмного забезпечення.

Як встановлено судом, позивач до серпня 2018 р. був співзасновником ТОВ "Лайт Конверс ЛТД", 03 серпня 2018 р. продав свою частку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в статутному капіталі Товариства.

Наразі співзасновниками ТОВ "Лайт Конверс ЛТД" є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Представником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за заявками на реєстрацію знаків був відповідач -1 ОСОБА_2 .

У вересні 2019 року позивач звернув увагу, що в електронній базі даних Укрпатенту "Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг", міститься змінена інформація про Знаки, зокрема перелік товарів і послуг, для яких Знаки зареєстровані - інший, зокрема, суттєво скорочений.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом АО «Айпістайл» після виявлення ряду порушень були направлені адвокатські запити до Укрпатенту про надання копій всіх матеріалів за заявками на знаки, починаючи від дати реєстрації знаків, тобто з 27.08.2013 р. до дати запитування (22.10.2019 р.).

З матеріалів наданих Укрпатентом у відповідь на Адвокатські запити було встановлено, що 09.11.2018 р., Відповідач-1, діяв в інтересах Позивача та ОСОБА_3 , яким було подано: 1) заяву про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року, а також відкориговану версію вказаної заяви (з тією ж датою "09.11.2018 р.") з відкоригованим Дорученням (копією), датованим 09.11.2018 р., які були направлені до ДП "Український інститут інтелектуальної власності" 18 грудня 2018 року; 2) заяву про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року, а також відкориговану версію вказаної заяви (з тією ж датою "09.11.2018 р.") з відкоригованим Дорученням (оригіналом), датованим 09.11.2018 р., які були направлені до ДП "Український інститут інтелектуальної власності" 18 грудня 2018 року.

Матеріалів справи вбачається, що зазначеними вище заявами про часткову відмову від дії свідоцтв було здійснено "скорочення" (вилучення) переліку товарів і послуг в межах 9 та 42 класів МКТП, для яких була надана правова охорона Знакам.

Як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах справи міститься висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 17-3/815 від 04.06.2020 року, згідно якого: «Підпис від імені ОСОБА_1 у графі «підпис Довірителя» доручення від імені ОСОБА_1 патентному повіреному ОСОБА_2 від 06.11.2018 р., виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою, з наслідуванням його підпису».

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника.

Згідно ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, суд вважає, що висновок експерта №17-3/815 від 04.06.2020 р. є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження чи є підпис ОСОБА_1 оригіналом на доручені від 06.11.2018 р.

Таким чином, відповідач-1 керуючись Дорученнями від 06.11.2018 р. подав заяви про часткову відмову від свідоцтв, чим порушив законний інтерес і права Позивача на Знаки.

Окрім цього, заяви про часткову відмову від свідоцтв на Знаки за своїм змістом є односторонніми правочинами.

Згідно із ч. 1 ст. 420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 421 ЦК України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові трава інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Згідно ч. 2, 3 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" право власності на знак засвідчується свідоцтвом, а обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Таким чином, позивач та ОСОБА_3 при реєстрації Знаків, спільно набули майнові права на Знаки в обсязі наданої правової охорони відповідно до заявлених зображень та переліку товарів 9 класу та послуг 42 класу МКТП.

Згідно із загальною нормою, передбаченою у ч. 1 ст. 426 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Спеціальні норми Закону (ст. 16 Закону) визначають, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Використанням, при цьому, визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Так, згідно з ч. 5 ст. 16 Закону свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Керуючись ч. 8 ст. 16 Закону та положеннями ЦК України власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору. Згідно ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно законодавства України права інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг торговельні марки можуть належати кільком особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 493 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам.

Згідно ст. 438 ЦК України право інтелектуальної власності, яке належить кільком особам спільно, може здійснюватися за договором між ними. У разі відсутності такого договору право інтелектуальної власності, яке належить кільком особам, здійснюється спільно.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" право на одержання свідоцтва у порядку, встановленому цим Законом, має будь-яка особа, об`єднання осіб або їх правонаступники.

Згідно ч. 3. ст. 16 Закону взаємовідносини при використанні знака, свідоцтво на який належить кільком особам, визначаються угодою між ними. У разі відсутності такої угоди кожний власник свідоцтва може використовувати знак на свій розсуд, але жоден з них не має права давати дозвіл (видавати ліцензію) на використання знака та передавати право власності на знак іншій особі без згоди решти власників свідоцтва.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до Установи Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в офіційному бюлетені Установи.

Отже, правовласники Позивач та ОСОБА_3 спільно набули майнові права на Знаки, тобто мають право використовувати, надавати ліцензії іншим особам (за згодою усіх співвласників) та забороняти несанкціоноване використання Знаків. При цьому, використання торговельної марки може здійснюватися за домовленістю між співвласниками, але, якщо такої домовленості немає, кожний співвласник має право використовувати торговельну марку самостійно. Видавати ліцензії (право на використання торговельної марки) іншим особам співвласник не має права без згоди іншого співвласника.

Окрім цього, власник свідоцтва може відмовитися від свідоцтва на знак, проте враховуючи положення щодо виключних майнових прав співвласників свідоцтва на знак, за відстуності згоди обох співвласників, відмовитися від свідоцтва у одного із співвласників, без згоди на таку відмову іншого співвласника, немає можливості.

Відмова від свідоцтва на знак фактично означає відмову від майнових прав на знак.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами

Таким чином, заяви подані Відповідачем-1, про часткову відмову від свідоцтв на Знаки, від імені Позивача та ОСОБА_3 , є правочинами, вчиненими Відповідачем-1 від імені співвласників свідоцтв та направленими на припинення цивільних прав та обов`язків, зокрема Позивача, як одного із співвласників, а саме його законних майнових прав на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 частково.

Вчинення правочинів Відповідачем-1 без належних повноважень, проти волі Позивача є фактичним позбавленням Позивача майнових прав на Знаки частково внаслідок дій Відповідача-1.

Як було зазначено вище, Доручення (від 08.11.2018 р.), на основі копій яких Відповідачем-1 було подано вказані вище заяви, Позивачем не підписувалися та Відповідачу-1 чи іншим особам не передавались; їх походження Позивачу не відоме, а також на підставі висновку №17-3/815 від 04.06.2020 р. підпис, який проставлено на Дорученнях позивачу не належить .

Як встановлено судом, позивач не давав Відповідачу-1 будь-яких вказівок, доручень, повноважень, завдань на вчинення Відповідачем-1 від імені Позивача провочинів, направлених на припинення цивільних прав та обов`язків Позивача, а саме подання заяв про часткову відмову від свідоцтв на Знаки.

Окрім цього, позивач не здійснював оплату за послуги патентного повіреного або інших платежів, у тому числі сум державних зборів, щодо вчинення часткової відмови від свідоцтв на Знаки.

Враховуючи зміст Доручень - вказані Доручення містять ознаки довіреності (містять ніби-то підпис Позивача, обсяг повноважень, дату складення документа, строк дії).

При цьому, згідно п. 2.1.27. Наказу Держпатенту України "Про затвердження Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг" (далі - Правила), яким регулюється загальний порядок подання заявок і їх розгляду в ДП "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент), якщо заявка подається через представника, до заявки подається довіреність, яка засвідчує його повноваження. Довіреність видається заявником у довільній письмовій формі і не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно п. 3.1.1. Правил для ведення справ щодо реєстрації знака заявник може призначати представника, як одночасно з подачею заявки, так і у будь-який час після її подачі, з видачою довіреності, що оформляється відповідно до пункту 3.1.4 Правил. Довіреність додається до заявки. Згідно п. 3.1.2. Правил довіреність може стосуватись однієї або декількох заявок, зазначених в ній, як поданих, так і тих, що можуть бути поданими заявником в майбутньому. Якщо довіреність видано на ведення справ по декількох заявках і реєстраціях знака, до кожної заявки додається копія довіреності, з зазначенням номера заявки або реєстрації знака, до якої додано оригінал довіреності.

Таким чином для здійснення представництва Відповідачем-1 Позивача у діловодстві з Укрпатентом за заявками/свідоцтвами на Знаки, у тому числі для часткової відмови від свідоцтв на Знаки, Відповідачу-1, як представнику Позивача та ОСОБА_3 , необхідно було лише надати копію і оригінал довіреності, жодних інших формальних дій здійснювати не потрібно було.

З копії матеріалів, які були отримані Позивачем від Укрпатенту та долучені до позовної заяви, вбачається, що Відповідач-1 при вчиненні часткової відмови від свідоцтв на Знаки в інтересах Позивача та ОСОБА_3 , спочатку використовував копії Доручення.

Надалі, Укрпатент направив запити про надання довіреностей із точними повноваженнями, зокрема в "першому" Дорученні бракувало точно сформульованого повноваження на подання часткової або повної відмови від свідоцтв.

Відповідач-1 надав виправлене Доручення (далі - "відкориговане" Доручення), оригінал якого очевидно міститься у матеріалах заявки на Знак за свідоцтвом № НОМЕР_1 (оскільки в супровідному листі Відповідача-1 від 18.12.2018 р. Відповідач-1 зазначає, що він подає до Укрпатенту оригінал Доручення та на самому Дорученні не проставлений напис "Згідно оригіналу").

У матеріалах заявки на Знак за свідоцтвом № НОМЕР_2 міститься копія такого виправленого Доручення.

Таким чином, відповідачем-1 на підставі недійсних Доручень (першого та відкоригованого), оскільки позивач їх не підписував, були подані незаконні заяви про часткову відмову від свідоцтв на Знаки.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК України), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог закону.

Недійсність правочину визначається статтями 203, 215 ЦК України, статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно частин першої-третьої, п`ятої та шостої ст. 203 ЦК України, правочин може бути визнаний недійсним, якщо: зміст правочину суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, не має необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, виходячи із зазначеного та враховуючи, що жодних повноважень на часткову відмову від свідоцтв на Знаки Позивач Відповідачу-1 не надавав, Доручення від 08.11.2018 р. Позивач не підписував та правочини, вчинені Відповідачем-1, направлені на позбавлення Позивача проти його волі майнових прав на Знаки в значній частині, суд дійшов висновку, що правочини вчинені Відповідачем-1 від імені Позивача, як представником (патентним довіреним) без належних повноважень, у тому числі з використанням Доручень, які не були підписані Позивачем, а саме заяви про часткову відмову від свідоцтв на Знаки, мають бути визнані судом недійсними на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. З ст. 215 ЦК, враховуючи, що Позивач став проти своєї волі учасником оспорюваних односторонніх правочинів, вчинених Відповідачем-1 та не мав наміру відмовлятися від свідоцтв.

Згідно зі статтею 48 Цивільного процесуального кодексу України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси (таких висновків дійшов ВС: Постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.10.2019 р. у справі № 11- 535сап19).

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у сазі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, у тому чисті, визнання правочину недійсним.

З огляду на вищевикладене, враховуючи висновок експертизи № 17-3/815 від 04.06.2020 р. суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вимог до Відповідача-1 ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а саме: про визнання недійсним заяв ОСОБА_2 від 09.11.2018 року про часткову відмову від дії свідоцтв України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року.

Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов`язання Міністерства розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України відновити становище, яке існувало до порушення та здійснити публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність» внесених змін до свідоцтва України № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 27.08.2013 р.

Оскільки, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2020 року у справі № 757/19426/20-ц задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Конверс ЛТД» в повному обсязі та достроково припинано повністю дію Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року та Свідоцтва № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року від 27.08.2013 року щодо всіх товарів і послуг» для яких зареєстровано знак, зобов`язано Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести до Державного реєстру Свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про дострокове припинення Свідоцтв України на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 р, та № НОМЕР_1 від 27,08,2013 р. та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» або іншому чинному офіційному виданні державної системи охорони інтелектуальної власності, про що видати наказ.

Таким чином, юридичним наслідком рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2020 року у справі № 757/19426/20-ц є припинення майнових прав Позивача та ОСОБА_3 , які виникли внаслідок зазначених вище свідоцтв на торговельні марки, з огляду на це дія цих торговельних марок на даний час не розповсюджується на всі товари та послуги» для яких вони були зареєстровані.

Оскільки рішенням Печерського районного суду у справі від 27.11.2020 року у справі № 757/19426/20-ц припинено повністю дію Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року та Свідоцтва № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року щодо всіх товарів і послуг, для яких зареєстровано знак, зазначена обставина свідчить про відсутність можливості зобов`язання Міністерства розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства України відновити становище, яке існувало до порушення та здійснити публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність» внесених змін до свідоцтва України № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 від 27.08.2013 р., оскільки права Позивача відносно торговельних марок припинилися.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 15, 16, 202-204, 215, 219, 220, 224, 420, 421, 426, 438, 493 ЦК України, Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", керуючись ст.ст.10, 11, 12, 14, 76, 81, 89, 193, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним правочинів та зобов`язання вчинити дії - задовільнити частково.

Визнати недійсним заяву ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) від 09.11.2018 року про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 27.08.2013 року.

Визнати недійсним заяву ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) від 09.11.2018 року про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 27.08.2013 року.

В іншій часині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач -1 - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач -2 - Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Глазупова, 1; );

Третя особа - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Н. М. Ларіонова