ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/5382/21 Номер провадження 22-ц/814/1863/22Головуючий у 1-й інстанції Штих Т.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини» про визнання незаконним та скасування наказу та стягнення невиплаченої премії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року, прийнятого під головуванням судді Штих Т.В., в м.Харкові зі складанням повного тексту18.11.2021 року,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Просив визнати незаконним та скасувати наказ обласного комунального закладу «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини» № 11-к від 02 лютого 2020 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та стягнути з відповідача ненараховану премію за час дії оскаржуваного наказу в розмірі 21 142,86 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовніф вимоги в повному обсязі.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Розпорядженням Верховного суду України від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду. Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судових повідомлень учасникам справи на їх електронні адреси.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач перебуває у трудових відносинах з Обласним комунальним закладом «Харківський науково- методичний центр охорони культурної спадщини» (далі Центр) з 04 березня 2008 року, обіймаючи посаду провідного наукового співробітника відділу пам`яток історії.

12 лютого 2020 року директором Центру видано наказ № 11-к про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани до ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням п.3.1.4 та 3.3.1 Правил внутрішнього трудового розрорядка працівників Центру, затверджених на загальних зборах трудового колективу від 15.02.2017 року.

Підставою данного наказу були службова записка ОСОБА_2 від 20 січня 2020 року, пояснювальні записки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21 січня 2021 року, ОСОБА_1 - від 23 січня 2020 року та протокол № 5 загальних зборів трудового колективу Центру від 21 грудня 2019 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що форма оскаржуваного наказу не відповідає вимогам Державного клісіфікатора управлінської документації ДК 010-98, затвердженого наказом Держстандарту України від 31 грудня 1998 року № 1024, так як у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків, а тому вважав незаконним притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Суд першої інстанції мотивував рішення недоведеністю позовних вимог та не встановив в діях відповідача порушень норм трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.139 цього ж Кодексу працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Згідно із частиною першою ст.147 Кодексу за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок.

Так, дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 застосоване у зв`язку з порушенням ним пунктів 3.1.4 та 3.3.1 Правил внутрішнього трудового розрорядка працівників Центру, якими, зокрема, передбачено, що :

-працівник Центру повинен шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування, не допускати дій і вчинків, що ганьблять працівника Центру;

-працівник Центру зобов`язаний дотримуватися виконавської, трудової дисципліни та цих Правил ( а.с.13-19).

Вбачається, що підставою постановлення зазначеного наказу стала службова записки заступника директора Центру ОСОБА_2 від 20 січня 2020 року, в якій вона просила вжити відповідних заходів для припинення негідної поведінки позивача.

ОСОБА_2 вказувала, що ОСОБА_1 постійно прилюдно дозволяє собі ганебне, принизливе ставлення до інших співробітників, в тому числі і до неї. Своє негативне відношення він виражає образливими висловлюваннями в її бік «шмара», «директорська підстилка»,тощо. Поміж того, що це принижує її як жінку, також підриває авторитет як керівника, що в свою чергу призвело до погіршення виконавчої дисципліни з боку діяких співробітників та легковажного ставлення до її робочих завдань, порушує елементарні правила професійної субординації, службової дисципліни та поширює гендерну дискримінацію (так як ганебні висловлювання є і в бік інших жінок закладу)(а.с.29).

Вважаючи таку поведінку позивача та його відношення до оточуючих співробітників неприпустимою та застосування наведених образливих висловів у розмовах під час трудового процесу підвердили в пояснювальних записках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.30-31).

Із протоколу загальних зборів трудового колективу від 21.12.2019 року щодо обговорення порушення правил етичної поведінки ОСОБА_1 також вбачається, що останній нешанобливо ставиться до співробітників Центру (ас.26).

Більш того, ОСОБА_1 не заперечував те, що вживав ці слова,запереуючи їх спрямованість на конкретну особу.

Отже, позивач не заперечував факту недотримання ним культури спілкування.

Разом з тим, зміст позовної заяви зводиться до заперечень ОСОБА_1 щодо зовнішнього оформлення наказу, його форми та змісту, проте не містить належних доказів на підтвердження дотримання ним Правил внутрішнього трудового розрорядка працівників Центру, про невиконня яких йденься в оскаржуваному наказі.

Позивачем суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів на стростування обставин, викладених в службовій записці заступника директора Центру Черкаско В.В. від 20 січня 2020 року.

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Колегія суддів зауважує, що відсутність у оскаржуваному наказі посилання на вчинення конкретних проступків, що стали приводом для застосування дисциплінарного стягнення, сама по собі не є підставою для скасування наказу. Суд має з`ясувати фактичні обставини, з якими пов`язана дисциплінарна відповідальність позивача.

Враховуючи зазначене, встановлено, що ОСОБА_1 не шанобливо ставився до співробітників, не дотримувався високої культури спілкування, допускав висловлювання, що ганьблять працівника Центру.

Таким чином, притягнення позивача до відповідальності у спосіб, застосований адміністрацією відповідача, відповідає ступеню вчиненного та узгоджується з положеннями Правил внутрішнього трудового розрорядка працівників Центру.

При цьому відповідач дотримався порядку застосування дисциплінарного стягнення, встановленого ст.ст.148-149 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За відсутності підстав для скасування наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відсутні також підставя для задоволення його вимог про стягнення невиплаченої премії.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ,381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.07.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна