Справа № 129/2543/22
Провадження по справі № 2/129/991/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Швидкого О.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні у відсутність сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

06.10.2022 р. до суду подано позов в якому позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_2 , яке вона успадкувала після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 Драча ОСОБА_3 , але не оформила своїх спадкових прав при житті та визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_2 ; свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 власною працею та коштами спорудили житловий будинок з господарськими будівлями, володіли і користувалася ним, записали в погосподарську книгу, проживали у ньому, вели господарство колгоспного двору, але за життя не зареєстрували своє право власності на нього. Відповідно до довідки Харпацького старостинського округу від 19.09.2022 р. за №160 станом на 15.04.1991р. членами колгоспного двору були: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кожному з них належить по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 Драча ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається у тому числі із частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за законом є: дружина померлого ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які звернулися до Гайсинської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь їх матері - ОСОБА_2 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. ОСОБА_2 на день смерті свого чоловіка проживала разом із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та фактично вступила в управління та володіння житловим будинком, то вона вважається такою, що прийняла спадщину, але не оформила свої права на частину спадкового будинку у зв`язку зі смертю. Внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 Драч ОСОБА_8 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , єдиним спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 , спадкоємцями за законом на обов`язкову частку, передбачену ст. 1241 ЦК України є діти померлої: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , які подали до нотаріальної контори заяви про відмову від права на обов`язкову частку у спадщині та видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині яка відкрилась внаслідок смерті їх матері ОСОБА_2 . Позивач спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 Драч ОСОБА_8 вчасно прийняв шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак 27.07.2021 р. державний нотаріус Гайсинської державної нотаріальної контори своєю постановою за № 1012/02-31 відмовив у вчиненні нотаріальної дії, - видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок спадкодавця, у зв`язку із чим він не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову підтримав повністю, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.48).

Представник відповідача Гайсинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, письмово вимоги визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність (а.с.49).

За змістом абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а)право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 199Іроку не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б)розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11.03.1985р. № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979р. за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985р. №5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, статтею 563 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка регулювала питання спадкування майна колгоспного двору, встановлено, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила спадкування на загальних підставах.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового стоку для прийняття спадщини.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У відповідності п.24 зазначеної постанови такі заяви подаються до спадкоємців, що прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від їх прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 Драч ОСОБА_9 , однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, а також зважаючи на повне і безумовне визнання позову відповідачем, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити з метою захисту спадкового майнового права позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 259, 263, 264 ЦПК України,

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 Драч ОСОБА_9 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: