Справа № 397/488/22
Провадження № 2-н/405/492/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року Суддя Ленінського районного суду міста Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши матеріали заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада, 2019 року по травень, 2022 року включно в розмірі 4 880,64 грн., яка складається з суми основного боргу.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2022 року цивільну справу за заявою ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ передано за територіальної юрисдикцією (підсудністю) до Ленінського районного суду міста Кіровограда.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 вересня 2022 року зазначену справу № 397/488/22 розподілено судді Івановій Л.А.

В свою чергу, при вирішенні питання про прийняття до провадження зазначених матеріалів заяви ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» про видачу судового наказу щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожитий природний газ, відзначається, що заява ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ подана в порядку наказного провадження, яке регулюється Розділом ІІ Наказне провадження ЦПК України.

При цьому, відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Частиною 8 ст.165 ЦПК України визначено, що якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Тим самим, зазначеною нормою (ч.8 ст.165 ЦПК України) визначено передачу судом за підсудністю заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами якщо боржником є юридична особа або фізична особа підприємець, та, поряд з цим, не передбачено передачу заяви про видачу судового наказу за підсудністю, якщо боржником є фізична особа.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

При цьому, відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 21.10.2022 року, як органу, якому з 04.04.2016 року делеговані повноваження органу реєстрації щодо реєстрації місця проживання, наданої на запит суду в порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України, в реєстрі територіальної громади (Кропивницька ТГ) інформація стосовно декларування/реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відсутня.

Крім того, судом відзначається, що відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Правила підсудності справ, які розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, визначені у параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України (ст. ст. 26-30 Кодексу).

У вказаному параграфі ЦПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (ст. 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (ст. 26), правила альтернативної підсудності (ст. 28) та правила виключної підсудності (ст. 30).

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Зазначена норма застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявником ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, який надається за місцем знаходження нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ повинна розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що боржник, відносно якого подано заяву про видачу судового наказу, є юридичною особою чи фізичною-особою підприємцем, приходжу до висновку, що Олександрівський районний суд Кіровоградської області не мав визначених Цивільно-процесуальним законом підстав для передачі матеріалів заяви ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда, в свою чергу, прийняття зазначених матеріалів до провадження Ленінським районним судом м.Кіровограда порушить визначення розгляду справи належним судом, що, в свою чергу, буде свідчити про розгляд справи некомпетентним судом, на підставі чого, матеріали заяви ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ»про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 підлягають поверненню на розгляд до Олександрівського районного суду Кіровоградської області.

Керуючись ст. ст.165, 258, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Матеріали заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 (справа №397/488/22), - повернути на розгляд до Олександрівського районного суду Кіровоградської області.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова