ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 711/3792/21
Провадження № 22-ц/821/885/22
категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Семенюк Ольга Григорівна

відповідач: Черкаська районна державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної нотаріальної контори про визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови нотаріуса та визнання права власності на спадщину,-

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси 17.06.2021 з позовом до Черкаської районної державної нотаріальної контори, в якому просив:

-Визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2020 «617/02-31, видану державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправною та скасувати її;

-Визнати його спадкоємцем за заповітом;

-Визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.03.2007р., виданого Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради; земельну ділянку площею 1,20га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер :03:002:0754, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10.11.2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; земельну ділянку площею 0,14га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Червона Слобода, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; 1/6 частку земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер :03:002:0748, розташованої: Черкаська область, Черкаський район, в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, яка належала ОСОБА_3 на підставі Деражавного акту на право приватної власності на землю ЧР №17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10.11.2002 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Його батьки на даний час померли. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_2 .

Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з наступного майна:

-будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.03.2007р., виданого Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради;

-земельної ділянки площею 1,20га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер :03:002:0754, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10.11.2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області;

-земельної ділянки площею 0,14га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Червона Слобода, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області;

-земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер :03:002:0748, розташованої: Черкаська область, Черкаський район, в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ЧР №17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10.11.2002 року.

Позивач вказує, що його батьки, 18.10.2018 кожен окремо оформили заповіти, які були посвідчені секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області . Відповідно до обох заповітів батьки заповіли йому все майно, яке їм належало.

Після смерті батька ОСОБА_3 , позивач звернувся до державного нотаріуса черкаської районної державної нотаріальної контори для того, щоб оформити право власності на спадщину.

07.03.2020 державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори без жодних заперечень видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до зазначеного свідоцтва спадщина, на яку в зазначеній частці видано це свідоцтво складалося з земельної ділянки площею 1,28га, кадастровий номер :03:002:0748, розташованої: Черкаська область, Черкаський район в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Свідоцтво про спадщину було видане на 5/6 часток земельної ділянки. Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщини на підставі статті 1241 ЦК України на 1/6 частку земельної ділянки видано не було. Зазначену частку мала б отримати його мати ОСОБА_2 , але вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті матері, позивач звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом і в нотаріальній конторі було заведено спадкову справу №641/2019.

Після цього, позивач 07.08.2020 (після спливу 6-місячного строку) звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріуса, щоб оформити свідоцтво про право власності на спадщин після смерті матері, яку надіслав нотаріусу поштою.

Проте, державний нотаріус винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2020 №617/02-31.

Нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що заповіт посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 18.10.2018 за №271 не відповідає вимогам діючого законодавства, а саме через те, що відсутні дати народження свідків, що суперечить п.1.4 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. Крім того, посвідчу вальний напис на даному заповіті не відповідає формі (додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування).

Проте, позивач вважає, що вказана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є неправомірною та такою, що підлягає до скасування оскільки всі підстави для відмови є надуманими, заповіт є дійсним.

Так, заповіт складений ОСОБА_2 відповідав її внутрішній волі, він був складений добровільно, без будь-якого примусу чи насильства. ОСОБА_2 була при пам`яті, добре розуміла значення своїх дій і бажала щоб це майно залишилось позивачу. Також позивач вважає,що окремі помилки (як-то не зазначення дати народження свідків) не впливають жодним чином на сам заповіт і не являється порушенням форми, оскільки в заповіті зазначенні паспортні данні свідків, що свідчить про те, що їх особи встановлювалися секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Черкаської районної державної нотаріальної контори (, місце знаходження: 18002, м. Черкаси. вул.. Хрещатик, 255) про визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови нотаріуса та визнання права власності на спадщину задоволено частково.

Визнано протиправною та скасувати постанову державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. №617/02-31 від 13.08.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду 1 інстанції мотивовано тим, що недотримання встановленої законом форми посвідчувального напису в момент посвідчення заповіту не є достатньою правовою підставою для визнання незаконною вказаної нотаріальної дії, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту, що встановлено судовими рішеннями, а тому відсутні підстави для скасування законних та обґрунтованих судових рішень.

З урахуванням викладеного, суд 1 інстанції прийшов до висновку, що вимога позивача щодо визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії протиправною та її скасування підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання його спадкоємцем та визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_2 , то слід зазначити, що вказана позовна вимога не підлягає до задоволення з огляду на встановлені обставини у цій справі, правові позиції Верховного Суду, а також неналежність відповідача за позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно, а тому суд 1 інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2022 року Черкаська районна державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подала апеляційну скаргу, в якій просить, посилаючись на незаконність судового рішення постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) мотивована тим, що суд 1 інстанції прийняв до уваги лише усні докази та аргументи позивача, а на аргументи, заперечення та докази нотаріальної контори не звернув ніякої уваги, чи порушив змагальність сторін. Вказує, що в рішенні суду зазначена недостовірна інформація.

Стверджує, що суд 1 інстанції в порушення вимог чинного законодавства України помилково порахував час підписання заповіту о 10год. 55хв., як складання заповіту. Відповідно до фактичних обставин справи від невідомого часу складання заповіту, який не зазначено в самому заповіті до часу підписання заповіту о 10год. 55хвю минув певний час, під час якого могло відбутися багато змін та порушень чинного законодавства України. Також, відповідно до тексту заповіту від 18 жовтня 2018 року, який складено громадянкою ОСОБА_2 відсутня інформація про дату народження свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Фактично не встановлено особи свідків в повному обсязі, як того вимагає чинне законодавство України. Крім того, в тексті заповіту взагалі відсутня інформація стосовно того, що заповідач не може сам прочитати заповіт. В посвідчу вальному написі на заповіті взагалі не зазначено причину, з якої заповідач громадянка ОСОБА_2 не могла прочитати текст заповіту, та те, що саме за їх дорученням, в присутності особи, яка посвідчує заповіт, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними нею свідками. Не зазначено причину, з якої заповідач громадянка ОСОБА_2 не могла підписатись під текстом заповіту власноруч, та те, що саме за її дорученням в присутності особи, яка посвідчує заповіт, текст заповіту підписано певною особою, в нашому випадку громадянкою ОСОБА_6 . В порушення вимог діючого законодавства України, посвідчу вальний напис на заповіті не містить застережень, що дію було вчинено на дому у заповідача і даний факт було з`ясовано лише в судовому порядку, що вкотре підтверджує нікчемність заповіту.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У червні 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Семенюк О.Г. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду 1 інстанції без змін.

Стверджує, що оскільки ОСОБА_1 вважав зазначену постанову нотаріуса протиправною, то звернувся до суду з відповідною позовною заявою, що відповідає вимогам діючого законодавства України. Вказує, що заповіт був складений у письмовій формі, з зазначенням місця, дати та часу складання, в присутності двох свідків. Оскільки, сама ОСОБА_2 була сліпа, отже не могла ні читати, ні писати самостійно. Проте, інших захворювань, які впливали б на її розумовий стан вона не мала. Заповіт був зачитаний вголос і підписаний свідком ОСОБА_6 . Свідки, які були присутні, є сусідками ОСОБА_2 і не являлися близькими родичами чи членами сімї. Самостійно підписати ОСОБА_2 заповіт не могла, оскільки була сліпа.

Звертає на висновки ВС, викладені в постанові від 06.03.2018 року по цивільній справі № 0910/1403/2012-ц за аналогічним спором, на висновки ВС, викладені в постанові від 16 травня 2018 року по цивільній справі №564/1226/16-ц.

Вказує, що стосується посвідчу вального напису, то нотаріус, який виніс постанову про відмову, не зазначив в постанові в чому саме полягає недотримання форм, тобто зазначене посилання щодо недотримання посвідчу вального напису являється абстрактним та безпідставним. Натомість, в посвідчу вальному написі є інформація де, хто і коли посвідчив заповіт, хто зачитав заповіт, хто підписав, інформація про реєстрацію та сплату державного мита. Окрім того, стоїть підпис ОСОБА_7 , секретаря Червонослобідської сільської ради і печатка Червонослобідської сільської ради.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

06 червня 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної нотаріальної контори про визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови нотаріуса та визнання права власності на спадщину.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Супровідним листом №711/3792/21/8096/2022 від 07.06.2022 матеріали цивільної справи №711/3792/21 витребувано з суду 1 інстанції.

13 червня 2022 року матеріали цивільної справи №711/3792/21 отримано Черкаським апеляційним судом.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 27 червня 2022 року справу призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що як вбачається з свідоцтва про народження № НОМЕР_2 виданого 06.06.2064р. Іванівським ЗАГС Чигиринського району Черкаської області батьками ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с. 20).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається з відповідного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 5 серпня 2019 року виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис 101 (а.с. 18).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з відповідного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 23 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис 146 (а.с. 16).

Після смерті батьків позивач відкрилася спадщина на наступне майно:

будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.03.2007р., виданого Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради;

земельної ділянки площею 1,20га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер :03:002:0754, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10.11.2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області;

земельної ділянки площею 0,14га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Червона Слобода, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області;

земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер :03:002:0748, розташованої: Черкаська область, Черкаський район, в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ЧР №17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10.11.2002 року.

За життя, а саме 18 жовтня 2018 року, батьки позивача склали заповіти, відповідно до яких все належне їм майно заповіли ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вбачається з свідоцтва про право на спадину за заповітом виданого державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори 7 березня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-854 (спадкова справа №640/2019), на підставі заповіту, посвідченого секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області 18 жовтня 2018, зареєстрованого у реєстрі за №267 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , видано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 5/6 часток земельної ділянки площею 1,28 га (у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 1,2775 га), кадастровий номер :03:002:0748, розташованої: Черкаська область, Черкаський район, в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій особі на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СР №17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10.11.2002 згідно рішення Червонослобідської сільської ради №20 від 28.02.2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №521т. Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.01.2018 року за №24335992, реєстраційний номер об`єкта: 249 (а.с. 34).

07.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері ОСОБА_2 (а.с. 21).

Згідно рекомендованого повідомленні про вручення потового відправлення, вказана заява була отримана уповноваженою особою Черкаської РДНК 11.08.2020 (а.с. 23).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2020 №617/02-31, державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В., після розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вказаний заповіт не відповідає вимогам діючого законодавства за таких причин:

В порушення вимог ст. 1247 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11.11.2011, заповіт не містить часу його складання;

Якщо заповіт записаний зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, він має бути прочитаний заповідачем в голос та підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. В тексті наданого заповіту відсутні дані, що заповідач не може сам прочитати заповіт;

Оскільки заповіт був посвідчений в присутності свідків, необхідно було врахувати всі вимоги, щодо даних свідків, а саме: відсутні дати народження свідків, що суперечить п.1.4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування;

Посвідчувальний напис на даному заповіті не відповідає формі, а саме: додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування (а.с. 24).

Також в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .. Окремо слід зазначити, що ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є саме тими свідками в присутності яких було складено та підписано заповіт ОСОБА_2 .

Так, сідок ОСОБА_9 під присягою зазначила, що вона була присутньою при складанні заповіту ОСОБА_2 . Також зазначила, що ОСОБА_2 була сліпою, тому сама підписати заповіт не могла, але цей заповіт був записаний з її слів та проголошений у її присутності та присутності свідків, які підписали його. Зазначила, що ще до складання цього заповіту їй було відомо про намір ОСОБА_2 залишити все належне їй майно її сину ОСОБА_1 . Свідок зазначила, що при складанні заповіту, секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області встановлювалася особа свідків за їх паспортами та ці відомості зазначалися у заповіті. Секретар сільської ради також встановлювала особу заповідача, перевіряла її дієздатність, роз`ясняла ОСОБА_2 її права.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка під присягою ОСОБА_6 зазначила, що вона була присутньою при складанні та посвідченні заповіту ОСОБА_2 . Вона особисто ставила свій підпис в цьому заповіті після його записання зі слів заповідачки, оскільки остання була сліпою та не могла самостійно його прочитати. ОСОБА_6 підписала заповіт після його проголошення на прохання ОСОБА_2 у присутності інших свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Також свідок зазначила, що їй було відомо ще до складання вказаного заповіту про намір ОСОБА_2 все належне їй майно залишити її сину ОСОБА_1 , тому вказаний заповіт повністю відповідав її намірам. Вказала, що перед підписанням заповіту секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області встановлювалася особа свідків за їх паспортами і ці відомості зазначалися у заповіті. Секретар сільської ради також встановлювала особу заповідача, перевіряла її дієздатність, роз`ясняла ОСОБА_2 її права.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано під присягою ОСОБА_7 , яка на момент складання заповіту ОСОБА_2 працювала на посаді секретаря Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Вказаний свідок в судовому засіданні зазначила, що 18.10.2018 нею було посвідчено заповіт ОСОБА_2 яка на момент його складання у зв`язку із своєю хворобою (сліпота) не могла особисто його підписати, у зв`язку із чим, вказаний заповіт було складено у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_9 і на прохання заповідача був підписаний ОСОБА_6 . Особи свідків нею встановлювалися за їх паспортними даними, які в подальшому були внесені у заповіт та відповідний журнал реєстрації нотаріальних дій. Також сідок зазначила, що вказаний заповіт цілком відповідач волі заповідача, яка бажала все своє майно залишити своєму сину ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що апелянт в апеляційній скарзі просить апеляційний суд скасувати рішення суду 1 інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови нотаріуса та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в даній частині, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чу й Н.В. №617/02-31 від 31.08.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , адже згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону в частині оскарження рішення суду 1 інстанції не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св18) вказано, що «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_2 , виданого 06.06.2064р. Іванівським ЗАГС Чигиринського району Черкаської області батьками ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с. 20).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається з відповідного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 5 серпня 2019 року виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис 101 (а.с. 18).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з відповідного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 23 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис 146 (а.с. 16).

Після смерті батьків позивача відкрилася спадщина на наступне майно:

будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.03.2007р., виданого Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради;

земельної ділянки площею 1,20га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер :03:002:0754, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 10.11.2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області;

земельної ділянки площею 0,14га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Червона Слобода, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області;

земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер :03:002:0748, розташованої: Черкаська область, Черкаський район, в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ЧР №17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10.11.2002 року.

За життя, а саме 18 жовтня 2018 року, батьки позивача склали заповіти, відповідно до яких все належне їм майно заповіли ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вбачається з свідоцтва про право на спадину за заповітом виданого державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори 7 березня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-854 (спадкова справа №640/2019), на підставі заповіту, посвідченого секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області 18 жовтня 2018, зареєстрованого у реєстрі за №267 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , видано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 5/6 часток земельної ділянки площею 1,28 га (у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 1,2775 га), кадастровий номер :03:002:0748, розташованої: Черкаська область, Черкаський район, в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій особі на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СР №17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10.11.2002 згідно рішення Червонослобідської сільської ради №20 від 28.02.2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №521т. Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.01.2018 року за №24335992, реєстраційний номер об`єкта: 249 (а.с. 34).

07.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері ОСОБА_2 (а.с. 21).

Згідно рекомендованого повідомленні про вручення поштового відправлення, вказана заява була отримана уповноваженою особою Черкаської РДНК 11.08.2020 (а.с. 23).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2020 №617/02-31, державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В., після розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вказаний заповіт не відповідає вимогам діючого законодавства за таких причин:

в порушення вимог ст. 1247 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11.11.2011, заповіт не містить часу його складання;

якщо заповіт записаний зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, він має бути прочитаний заповідачем в голос та підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. В тексті наданого заповіту відсутні дані, що заповідач не може сам прочитати заповіт;

оскільки заповіт був посвідчений в присутності свідків, необхідно було врахувати всі вимоги, щодо даних свідків, а саме: відсутні дати народження свідків, що суперечить п.1.4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування;

посвідчувальний напис на даному заповіті не відповідає формі, а саме: додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування (а.с. 24).

Задовольняючи позовні вимоги про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії протиправною та її скасування суд 1 інстанції виходив з того, що недотримання встановленої законом форми посвідчувального напису в момент посвідчення заповіту не є достатньою правовою підставою для визнання незаконною вказаної нотаріальної дії, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту, що встановлено судовими рішеннями, а тому відсутні підстави для скасування законних та обґрунтованих судових рішень.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права в зв`язку з наступним.

Згідно зі ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Статтею 189 ЦПК України передбачено, що одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

У підготовчому засіданні суд, в тому числі, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача (п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК країни, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах копії спадкової справи, наданої завідувачем Черкаської районної державної нотаріальної контори на витребування суду 1 інстанції, наявна копія постанови Черкаського апеляційного суду від 28 травня 2021 року (справа № 707/1823/20, провадження №22-ц/821/769/21), в якій встановлено, що відповідно до листа Черкаської районної державної нотаріальної контори № 825/02-14 від 24 жовтня 2020 року, який надійшов на запит суду, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , заведено спадкову справу № 641/2019. Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися: ОСОБА_10 (відповідач у справі) онука померлої, батько якої син померлої ОСОБА_2 ОСОБА_11 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_8 ; а також син померлої ОСОБА_1 (позивач у справі). Свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право власності не видавались. У матеріалах спадкової справи наявні заповіти від імені ОСОБА_2 , копії яких додаються. Даних про осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після померлої ОСОБА_2 , немає. Також, копія вищевказаного листа Черкаської районної державної нотаріальної контори № 825/02-14 від 24 жовтня 2020 року знаходиться в матеріалах копії спадкової справи.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори крім позивача також звернулась ОСОБА_10 , яка є онукою померлої. Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 визначив відповідачем Черкаську районну державну нотаріальну контору.

Однак, суд першої інстанції, не врахувавши вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України, не роз`яснив належним чином позивачу його права, зокрема, щодо залучення до участі у справі інших спадкоємців, як співвідповідачів, та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України, не роз`яснив позивачу про наслідки вчинення або невчинення цих процесуальних дій, не сприяв здійсненню прав учасників процесу.

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

Оскільки правильно вирішити спір без участі усіх належних співвідповідачів, неможливо, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання постанови нотаріуса протиправною та скасування постанови нотаріуса.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинам 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду в частині оскарження постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права та в силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в частині оскарження про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Черкаської районної державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної нотаріальної контори в частині визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови нотаріуса, скасувати.

Постановити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання постанови нотаріуса протиправною, скасування постанови нотаріуса.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 07 вересня 2022 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко