Провадження № 2/344/1476/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Атаманюка Б.М.

секретаря судового засідання Стефанець Г.Я.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача-адвоката Ткачишин С.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача-адвоката Повха І.Д.,

представника третьої особи Бітківської Д.Є.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтований тим, що рідна сестра позивача - ОСОБА_3 з 2015 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (відповідач). ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Сестра скаржилася на чоловіка, нарікала на те, що він ніде не працює, регулярно вживає алкогольні напої, запої могли продовжуватися до декількох тижнів, під час яких проявляв агресію, бив її на очах у дитини, лікуватися не хотів. На час коли відповідач був у запоях, сестра з дитиною тікала жити до позивача. З цих причин сестра з дитиною останній рік перед смертю сестри проживали в позивача. В грудні 2020 року у сестри виявили онкозахворювання, і в кінці лютого 2021 року вона потрапила до лікарні де було діагностовано COVID. У лікарні сестра лежала місяць. На час коли сестра була у лікарні дитина була у бабусі в с. Скопівка, Коломийського району. Після перенесеного, сестра вже потребувала постійного догляду, тому з лікарні позивач її забрала в село до батьків. Дитина проживала також разом з ними. З того часу позивач опікувалася дитиною. Відповідач відмовився доглядати дружину, оскільки вважав, що вона всеодно помре, дитиною теж не опікувався. ІНФОРМАЦІЯ_2 сестра померла. Відколи сестра вже не могла доглядати за дитиною, опікую дитини займалася позивач, між ними склалися теплі стосунки. Влітку вони проживали в селі, а з вересня 2021 року в місті в квартирі позивачки по АДРЕСА_1 , так як дитина відвідувала дитячий садок. Батько не надто приділяв увага сину ще за час життя сестри, а починаючи з січня 2021 року самоусунувся від виховання та утримання дитини.

Відповідач ніде не працює, тривалий час зловживає алкоголем, хворіє туберкульозом, не лікується. Через контакт з батьком у свій час, дитина лікувалася, а зараз стоїть на обліку у фтізіатра з приводу тубконтакту, саме з цих причин відвідує ДНЗ санаторного типу. Подальший контакт дитини з батьком може нести загрозу здоров`ю дитини. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не спроможний подбати про дитину. Позивач вважає, що через поведінку відповідача існує серйозне побоювання за емоційний, психологічний та фізичний стан дитини, оскільки дитина систематично знаходиться в середовищі, що має руйнівний вплив на її свідомість та моральне виховання.

У зв`язку із зазначеними обставинами, в порядку ст. 170 СК України, позивач просить суд відібрати в батька дитину без позбавлення його батьківських прав, та передати дитину на виховання позивачу.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому щодо задоволення позову заперечив, зазначив, що коли стан здоров`я дружини погіршився, то вона не могла самостійно доглядати за дитиною, а лікування дружини потребувало значних фінансових затрат. Тому відповідач був змушений працювати на будівництві у гірськолижному курорті «Буковель», що перешкоджало догляду за дитиною та дружиною. У вільний від роботи час він намагався бути як можна більше з сім`єю. Після смерті дружини, позивач переконувала відповідача про необхідність продовження проживання дитини в селі, мотивуючи потребою в збереженні психологічного здоров`я дитини. Вказувала, що зміна обстановки негативно вплине на емоційний стан дитини. Вважаючи, що позивач зможе хоч частково надати «материнську турботу» його сину, який сумує за покійною матір`ю, довіряючи позивачу в питанні виховання дитини, відповідач погодився на подальший переїзд сина до позивача в її квартиру по АДРЕСА_1 . Після переїзду сина, відповідач у вільний від роботи час забирав його додому. При цьому, постійно надавав позивачу кошти на потреби дитини в сумі 1000 (одна тисяча) гривень на тиждень. Жодних конфліктів між сторонами у цей період не було, на слова відповідача про тимчасовість проживання його дитини у позивача, остання негативно не реагувала. Дитина на даний час проживає з батьком. У вересні 2021 року відповідач відкрив депозитний рахунок у АТ КБ «Приват Банк», що підтверджується випискою за договором «Стандарт» строковий на 24 місяці», на якому для дитини накопичує кошти. В жовтні 2021 року позивач при падінні на будівництві отримав травму (перелом лівої п`яткової кістки), внаслідок якої він втратив працездатність та був обмежений у русі через встановлення металевих спиць та гіпсу. По даний час ставати на стопу він не може. Згідно рекомендацій лікаря місяць дотримувався ліжкового режиму, також було обмеження у фізичній діяльності до чотирьох місяців, а строк носіння ортопедичного корсету - шість місяців. Через медичні протипоказання й обмеженість в русі, відповідач не міг ходити на роботу, забирати дитину з дитячого садка. Стверджує, що алкоголем не зловживає. За даними довідки лікаря-нарколога КНП «Прикарпатський наркологічний: Івано-Франківської обласної ради» № 13 від 12 січня 2022 року ОСОБА_2 амбулаторну допомогу не отримував, на обліку не перебуває. Згідно довідки медреєстратора КНП «Прикарпатський обласний клінічний психічного здоров`я» № 243 від 13 січня 2022 року ОСОБА_2 в медичний заклад не звертався, амбулаторну допомогу не отримує. Жодних скарг від мешканців будинку АДРЕСА_2 на ОСОБА_2 до І-СП «Управляюча компанія «Комфорт Дім» не поступало. У січні 2022 року ОСОБА_2 проходив обстеження у Івано-Франківському обласному фтизіопульмонологічному центрі. Консультативною довідкою лікаря від 13 січня 2022 року встановлено, що туберкульозного характеру, що властиво передаватись повітряним шляхом, в легенях на момент обстеження у ОСОБА_2 , не виявлено.

У долученій до позовної заяви відповіді ДНЗ № 6 «Колобок» № 36 від 15 грудня 2021 року зазначено, що батько також: забирав дитину з дитячого садка. Наведене спростовує твердження позивача про відсутність батька у вихованні дитини.

На думку відповідача заявляючи позов позивачка використовує його дитину у якості інструменту впливу на нього при вирішенні судового спору щодо спадкування майна його померлої дружини (Справа № 344/20303/21).

З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, додатково пояснила, що факти зловживання відповідачем алкоголем та вчинення сімейних конфліктів, а також самоусунення відповідача від виховання та догляду за дитиною, наявність у відповідача захворювання, яке становить загрозу здоров`ю дитини, підтверджені матеріалами справи, в тому числі і показами свідків. Дитина з вересня 2021 до квітня 2022 року проживала з тіткою, і кошти на утримання дитини відповідач не надавав. Надані відповідачем виписки з депозитного банківського рахунку відкритого не на користь дитини, а на власне ім`я, свідчать про те, що ОСОБА_5 не витрачав кошти на утримання дитини, а привласнив їх для власних інтересів. Дитина має прихильність до тітки, коли батько забирав дитину, то дитина постійно переживала щоб її повернули до тітки. З кінця березня 2022 року відповідач до дитини не допускав, на телефонні дзвінки не відповідав. З цього приводу позивачка зверталася із письмовою заявою до органу опіки та піклування. ОСОБА_6 на даний час проживає у с.Липівка Тисменицого району, за адресою співмешканки відповідача, звідти дитина онлайн навчається у школі. Відповідач підзаробляє у м.Івано-Франківську ремонтними роботами, тобто дитини залишає на чужих людей, що свідчить про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків. У липні 2022 року позивачка, її син та бабуся ОСОБА_6 по лінії матері приїхали у с.Липівка, щоб відвідати ОСОБА_6 , де за їх свідченнями застали ОСОБА_7 в стані сильного алкогольного сп`яніння в присутності ОСОБА_6 . Тоді ж ОСОБА_6 в черговий раз став свідком п`яних дебошів батька, що завершилася відкриттям провадження у справі № 352 /1094/22 щодо про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 за дрібне хуліганство. Також представник позивача вважає, що слід критично оцінити і висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності відібрання дитини від 30.06.2022 року № 542, з огляду на те, що такий висновок зроблений на основі Акту обстеження житлово-побутових умов за адресою проживання батька ( АДРЕСА_3 ) від 21.04.2022 року, та на основі обставин викладених сторонами у позовній заяві та відзиві на неї, які є суб`єктивними та були актуальними на момент подачі позову та не були перевіреними органом опіки та піклування. При прийнятті рішення уповноважений орган не взяв до уваги повідомлення позивача на засіданні комісії про те, що приблизно з травня 2022 роки малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком і співмешканкою батька за адресою в АДРЕСА_4 , а також те, що батько відмовився від проведення з його сином бесіди та психодіагностичного обстеження в період, коли ОСОБА_6 вже проживав з батьком. Таким чином вважає, що висновок органу опіки та піклування не базується на дійсних обставинах справи, оскільки не залучено фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї, не встановлено у якому психо-емоційному стані перебуває дитина відколи проживає з батьком, ставлення батька до дитини, його спроможності виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею, ставлення співмешканки батька до дитини. Відсутня характеристики батька та його співмешканки, не встановлено ступеня небезпеки для дитини, враховуючи її вік, фізичний та психічний розвиток, не проведено розмови з дитиною та не встановлено її думки.

Таким чином, представник позивача вважає, що матеріалами справи доведено, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а його шкідливі звички та поведінка становить загрозу для здоров`я та морального виховання дитини, з огляду на що просить суд відібрати дитину від батька, на той час поки батько не змінить свою поведінку та ставлення до дитини, та не усвідомить необхідність належного виконання свого батьківського обов`язку. Просила позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач додатково пояснив, що дитина на даний час проживає у с. Липівка Тисменицого району, в будинку його цивільної дружини. Дитина навчається в школі, навчання проходить дистанційно. Він підзаробляє у м.Івано-Франківську ремонтними роботами, утримує сім`ю, алкоголем не зловживає, захворювань, яке б становило загрозу дитині немає. Стверджує, що дитина адаптувалася в його сім`ї, бачити тітку дитина не бажає, а тому коли баба з тіткою приїжджали в с. Липівка, він не міг заставити дитину бачитися з ними.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що питання про надання суду висновку щодо доцільності (недоцільності ) відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 09.06.2022 року, на якому були присутні сторони - батько ОСОБА_5 та тітка з боку матері дитини ОСОБА_1 . За результатами розгляду комісія прийняла Висновок щодо недоцільності відібрання дитини від батька.

Вислухавши сторони, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5 (відповідач) та ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.7).

Мати дитини ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво по смерть видане 11.06.2021р. відділом реєстрації актів цивільного стану у м.Івано-Франківську ПЗМУЮ, Серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 приходиться ОСОБА_8 рідною сестрою, про що свідчать копії свідоцтво про народження сестер (а.с.12-13), а відтак позивач є тіткою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як стверджувалося стороною позивача та не заперечувалося відповідачем, з лютого 2021 року мама дитини ОСОБА_8 потребувала стороннього догляду, тому вона з сином проживала у своєї матері в с.Скопівка Коломийського району. Після смерті мами хлопчик перебував у селі з бабусею та тіткою. Тітка опікувалася дитиною, з вересня 2021 року дитина відвідувала ДНЗ та проживала з тіткою за адресою: АДРЕСА_5 . Загалом дитина проживала з тіткою з вересня 2021 до квітня 2022 року.

Відповідно до інформації ДНЗ №6 «Колобок» від 15.12.2021 року №36, ОСОБА_6 відвідує заклад за направленням лікаря-фтизіатра з діагнозом тубконтакт, у зв`язку з захворюванням на туберкульоз одного з близьких родичів (а.с.17).

За результатами психологічного обстеження дитини практичним психологом ДНЗ №6 «Колобок», станом на 15 грудня 2021 року, (хлопчик проживав ще з тіткою) « ОСОБА_6 перебував в емоційно стабільному стані не зважаючи на пережиту втрату матері. Про те, що мама померла розповідає досить спокійно. ОСОБА_9 приходить у садок у хорошому настрої , добре контактує з однолітками та дорослими». Результати діагностики психологічного клімату у сім`ї, свідчать про прихильність ОСОБА_6 до сім`ї, в якій він зараз проживає. Дитина має тісний емоційний зв`язок з тіткою та двоюрідним братом, іноді у розмові називає тітку «мамою». Про батька хлопчик майже не говорить. ОСОБА_6 сказав, що хотів би продовжувати жити з тіткою та висловив деяке побоювання, що тато його забере» (а.с.17-18).

За твердженням відповідача він залишив проживати дитину з тіткою, оскільки вважав на той час, що вона зможе хоч частково надати «материнська турботу» дитині, яка сумувала за покійною матір`ю. За твердження позивачки, дитина проживала з нею через невиконання відповідачем батьківських обов`язків, зловживання алкоголем. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, зловживання алкоголем, сторона позивача доводила суду показами свідків.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона є хресною матір`ю ОСОБА_4 та сусідка у селі бабусі ОСОБА_6 . Їй відомо, що батько ОСОБА_11 любить випивати алкогольні напої, один раз вона бачила його у алкогольному сп`янінні. За життя ОСОБА_8 жалілася їй на чоловіка, що він не заробляє кошти на сім`ю, випиває. ОСОБА_6 влітку завжди був у бабусі у селі. Коли ОСОБА_12 була на роботі, чи пізніше коли захворіла, то за сином допомагала доглядати її сестра (тітка Максима) ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона є знайомою покійної ОСОБА_8 , яка за життя їй розказувала, що її чоловік ОСОБА_5 вживає алкоголь, заходить у запої, не працює, був в агресивному стані. ОСОБА_12 казала, що хотіла лікувати чоловіка, однак він відмовлявся. Вдома у сім`ї ОСОБА_15 вона не була, та бачила ОСОБА_16 лише два рази у нормальному стані.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , яка померла, та є бабусею ОСОБА_18 . З часу одруження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вони проживали 2,5 роки у неї вдома. ОСОБА_16 не працював. Пізніше вони переїхали у Івано-Франківськ. ОСОБА_16 випивав, лікуватися не хотів. ОСОБА_19 майже рік у туберкульозній лікарні. Оксана при їх сварках тікала до села чи до сестри ОСОБА_20 . У 2019 році ОСОБА_12 подавала на розлучення, однак вона з чоловіком помирилися, і вона забрала заяву. Коли ОСОБА_12 захворіла, то ОСОБА_16 не цікавився ні нею, ні сином ОСОБА_6 . Пізніше він працював у ОСОБА_21 , на вихідні забирав сина на декілька годин. ОСОБА_6 розказував, що сидів у тата у телефоні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показав, що він є сином позивачки ОСОБА_13 . Він знайомий із відповідачем ОСОБА_23 , та йому відомо що у нього були завжди проблеми із алкоголем. ОСОБА_16 колись навіть просив його відвезти у м. Тернопіль на лікування від алкогольної залежності, однак пізніше передумав. Він бачив ОСОБА_16 у стані алкогольного сп`яніння. Знає, що ОСОБА_16 колись лікувався у туберкульозній лікарні. Допомагав тітці ОСОБА_12 їхати у село, коли ОСОБА_16 був п`яний та вчиняв дома скандал. Влітку він із мамою ОСОБА_20 та бабусею ОСОБА_24 приїжджали до с. Липівка, щоб побачити ОСОБА_6 , однак ОСОБА_16 будучи у стані алкогольного сп`яніння їм завадив побачитися із ним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показав, що він є сусідом відповідача ОСОБА_7 у м. Івано-Франківську. Йому відомо, що сестра його покійної дружини хоче забрати сина та квартиру у ОСОБА_16 . ОСОБА_16 він добре знає, вважає його добрим батьком. Не бачив ОСОБА_16 у стані алкогольного сп`яніння.

Зі сторони відповідача, суду надано виписку з медичної карти амбулаторного хворого №392/69-89 від 23.08.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок побутової травми з 20.10.2021 року по 12.11.2021 року. Йому було зафіксовано в гіпсовій лонгеті ліву стопу і гомілково-ступеневий суглоб на два місяці, тобто до 12.12.2021 року. Надалі з 01.01.2022 року по 28.04.2022 року відповідач перебував на амбулаторному лікуванні (а.с.47-49).

Згідно довідок, доданих до відзиву, відповідач не перебуває на обліку в КНП «Прикарпатський наркологічний центр ІФОР» та КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» (а.с.45-46). Жодних скарг від мешканців будинку АДРЕСА_2 , де проживає відповідач не надходило, що підтверджується довідкою КП «Управляюча компанія «Комфортний Дім» (а.с.59). Відповідно до інформації Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 19.01.2022 року № 935 скарг/повідомлень на ОСОБА_2 від жителів будинку за місцем поживання останнього не надходило, протоколів згідно ст.173-2КУпАП (вчинення домашнього насильства), ст. 178 КУпАГІ (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених місцях, поява у громадських місцях у п`яному вигляді), ст.184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків), ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) працівниками поліції, не складалися (а.с.60).

У січні 2022 року ОСОБА_5 проходив обстеження у Івано-Франківському обласному фтизіопульмонологічному центрі. Консультативною довідкою лікаря від 13 січня 2022 року встановлено, що туберкульозного характеру, що властиво передаватись повітряним шляхом, в легенях на момент обстеження у ОСОБА_7 , не виявлено (а.с.50).

Щодо матеріального стану відповідача, то у його власності є квартири АДРЕСА_6 (а.с.51-54), отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується виписками по рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.39). У вересні 2021 року ОСОБА_2 відкрив депозитний рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується випискою за договором «Стандарт строковий на 24 міс.» (а.с.40-44). З пояснень позивача, сума накопичених коштів призначена дитині.

Як встановлено в ході судового розгляду, з 27.03.2022 батько забрав дитину від тітки, і на час розгляду справи дитинна проживає з батьком в будинку його цивільної дружини в с. Липівка Тисменицького району. Дитина навчається в школі, навчання проходить дистанційно.

Як зазначено у Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітет Івано-Франківської міської ради від 30.06.2022 р., до Служби у справах дітей звернулася ОСОБА_13 та повідомила, що 27.03.2022 року батько виявив бажання побачити ОСОБА_6 , вона відпустила хлопчика на прогулянку, однак ввечері він не повернув ОСОБА_6 . У телефонному режимі повідомив їй, що дитина тепер проживатиме з ним. Після цього на дзвінки ОСОБА_26 не відповідав, дитині телефон не давав. Комісією у складі працівників Служби у справах дітей 21.04.2022 року було відвідано ОСОБА_7 за адресою проживання: АДРЕСА_3 . Обстеження житлово-побутових умов було проведено у присутності ОСОБА_27 та ОСОБА_18 , 2016 року народження. Встановлено, що у помешканні створені належні умови для проживання та розвитку хлопчика. Для ОСОБА_6 облаштовано місце для сну, відпочинку та підготовки уроків, наявний дитячий одяг, відповідає віку та сезону, іграшки, продукти харчування, приготовлена батьком їжа тощо.

Таким чином, в зазначеному Висновку виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, вважає за недоцільне відібрання дитини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батька ОСОБА_7 без позбавлення його батьківських прав (а.с.141-147).

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, при вирішенні спору між сторонами по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з приписами частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України").

З урахуванням фактично встановлених обставин справи та оцінених доказів, суд зазначає, що в ході судового розгляду не встановлені підстави для відібрання дитини від батька з підстав передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу. Також не встановлено, що залишення дитини з батьком є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Докази сторони позивача, які були спрямовані на доведення фактів ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також докази того, що позивач зловживає алкоголем, в часі відносяться до періоду коли батько ще не забрав дитину проживати з собою. Тобто такі докази є непрямими, можуть свідчити про певні звички особи, та, без сукупності інших доказів, які є актуальними на час розгляду справи в суді, не можуть стверджувати обставини на які посилається позивач.

Оцінюючи події, які мали місце в липні 2022 року, коли позивачка, її син та бабуся по лінії матері приїхали у с. Липівка, щоб відвідати дитину, про що стверджували в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_17 , суд зазначає, що обставини перебування відповідача в алкогольному сп`янінні та конфлікт який виник між ними, носять разовий характер, та є недостатніми для підтвердження того, що відповідач страждає на хронічний алкоголізм чи ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Очевидно, що поведінка кожної із сторін зумовлена і наявністю між сторонами даного спору, і наявністю майнового спору в цивільній справі №344/20303/21, що не сприяє доброзичливим відносинам між сторонами, та як наслідок негативно впливає на інтереси дитини. Проте усе вищезазначене не є передумовою відібрання дитини від батька.

Водночас суд звертає увагу сторони позивача на правовий висновок наведений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року (справа № 347/1924/20, провадження № 61-17496св21), де при касаційному перегляді спору між тіткою і батьком дитини про відібрання дитини (з умовою, що дитина після смерті матері проживає з тіткою, а також наявністю позитивного висновку органу опіки та піклування про відібрання дитини від батька) Верховний Суд, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства, зазначив: «Встановивши, що малолітня дитина ОСОБА_5 після смерті матері проживала та на час розгляду справи проживає з рідною тіткою ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення вимог за первісним позовом про відібрання малолітньої ОСОБА_5 від батька без позбавлення його батьківських прав, оскільки за таких обставин (проживання дитини з нею, а не з батьком (відповідачем за первісним позовом)) її права не порушуються».

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Тобто, як подібний правовий висновок в цій справі, слід констатувати, що батько (відповідач), з яким проживає дитина, не порушує права тітки (позивача) з якою проживала дитина, що є окремою підставою для відмови в позові.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_13 до ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 09.11.2022 р.

Суддя Богдан АТАМАНЮК