Дата документу 28.07.2022 Справа № 334/9564/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/9564/13 Головуючий у 1 інстанції: Нікітенко Н.П.
Провадження № 22-ц/807/1724/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
У Х В А Л А

28 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.

суддів: Подліянової Г.С.

Кочеткової І.В.

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

За вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито апеляційне провадження у справі, оскільки не дотримано порядок оскарження заочного рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року) (Постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18)).

Станом на час ухвалення заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року порядок його оскарження був встановлений главою 8 Розділу ІІІ ЦПК України 2004 року.

Так, за приписами ст. 228 ЦПК України 2004 року заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України 2004 року у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з ст. 232 ЦПК України 2004 року заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналогічний за змістом порядок перегляду заочного рішення суду визначено главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України 2017 року станом на час подання апеляційної скарги.

Тлумачення вищезазначених статей ЦПК України свідчить, що оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення.

Отже, зазначений порядок є спеціальним і представляє окрему стадію судового процесу, дотримання якої для відповідача є обов`язковим.

ЦПК України не передбачено оскарження відповідачем заочного рішення суду без попереднього розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення.

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року.

Таким чином, оскільки, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року оскаржено відповідачем ОСОБА_1 без звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд цього рішення, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 284, 287, 288, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернути ОСОБА_1 .

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: Г.С. Подліянова

І.В. Кочеткова