Справа № 442/6115/22
Провадження № 6/442/87/2022
УХВАЛА

іменем України

02 листопада 2022 року м.Дрогобич

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Барабаш І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу №442/6115/22 провадження №6/442/87/22 за заявою ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

установив:

Описова частина

Короткий зміст заяви

28 вересня 2022 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа № 2-847/10, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь ПАТ «Сведбанк» заборгованостіза кредитним договором №1303/1007/71-269 від 22.10.2007 року у розмірі 75519,76 доларів США в еквіваленті 597353,75 грн, який перебував на виконанні ВДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області.

Заява мотивована тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.02.2020 року у справі №442/8734/19 було ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно: садовий будинок, загальною площею 58,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна:20274526; земельну ділянку кадастровий номер::01:065:0458 площею 0,0689 га, цільове призначення для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 . Таким чином, зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки є припиненими. Посилаючись на те, що стягувач звернув стягнення на іпотечне майно в рахунок виконання зобов`язання за кредитним Договором №1303/1007/71-269, а тому виконавчий лист №2-847/10, який був виданий для стягнення заборгованості за кредитним Договором №1303/1007/71-269, тому вважає, що виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Позиції учасників справи

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник заявника надав суду заяву про розгляд заяви у відсутність заявника та у його відсутність. Заяву підтримав.

Стягувач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд заяви у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що в порядку погашення заборгованості по кредитному договору №1303/1007/71-269 від 22.10.2007 ним було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: садовий будинок, загальною площею 58,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 20274526; земельну ділянку кадастровий номер::01:065:0458 площею 0,0689 га, цільове призначення для ведення садівництва. У нього відсутні будь-які фінансові чи майнові претензії до ОСОБА_5 щодо виконання договору №1303/1007/71-269 від 22.10.2007.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Встановлені обставини

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Суд встановив, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2010 року у справі №2-847/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ,, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведобанк» заборгованість по кредитному договору №1303/1007/71-269 від 22.10.2007 у розмірі 75519,76 дол. США в еквіваленті 597353,75 грн, 1700 грн судового збору та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виконавчі листи направлені на адресу ПАТ «Сведобанк».

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2013 замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Сведобанк» на правонаступника ТОВ Факторінгова компанія «Вектор Плюс».

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2022 замінено стягувача ТОВ Факторінгова компанія «Вектор Плюс» на його правонаступника ОСОБА_2 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.02.2020 суд ухвалив: звільнити з-під арешту садовий будинок, загальною площею 58,5 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 20274526 та земельну ділянку кадастровий номер: :01:065:0458, площею 0,0689 га, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 , що накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №22897265, від 29.11.2010, що зареєстрована 29.11.2010, за №10546771. Звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ОСОБА_2 право власності на вказане нерухоме майно: садовий будинок, загальною площею 58,5 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 20274526; земельну ділянку кадастровий номер: :01:065:0458, площею 0,0689 га, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 , що накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №22897265, від 29.11.2010, що зареєстрована 29.11.2010, за №10546771.

Листом №33842 від 31.10.2022 Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) повідомив суд про те, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 31.05.2012 в межах виконавчого провадження №22897265, державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №2-847, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведобанк» 597353,75 грн, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження №22897265 знищено за закінченням трирічного строку зберігання. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень повторно вищевказаний виконавчий документ на примусове виконання у відділ не надходив.

Норми права та мотиви їх застосування

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Натомість, положення статті 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачають таку самостійну підставу припинення зобов`язання як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя.

Частиною четвертою статті 36 ЗУ «Про іпотеку» у редакції ЗУ від 03 липня 2018 року №2478-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набрав чинності 04 листопада 2018 року та введений в дію 04 лютого 2019 року, визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

- боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя;

- боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, частина четверта статті 36 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції Закону №2478-VII фактично - частина п`ята статті 36 ЗУ «Про іпотеку») є спеціальною нормою, яка поширюється на зобов`язання, забезпечені іпотекою, що виключає застосування загальної норми статті 599 ЦК України про припинення зобов`язання лише належним виконанням.

Така спеціальна підстава припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання означає, що припиняються будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання.

Це правило поширюється на всі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя щодо основного зобов`язання у повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують в межах того ж самого зобов`язального правовідношення.

Та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично не виконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має.

Саме такого висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 13 лютого 2019 року (справа №759/6703/16-ц), від 27 лютого 2019 року (справа №263/3809/17), від 17 квітня 2019 року (справа №204/7148/16-ц), від 16 жовтня 2019 року (справа №337/7391/13-ц), від 20 листопада 2020 року (справа №295/795/19), від 17 лютого 2021 року (справа №754/5275/16), від 11 березня 2021 року (справа №524/378/17).

Отже, у разі завершення позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 ЗУ «Про іпотеку», зобов`язання боржника - фізичної особи припиняється, оскільки за змістом положень статті 36 ЗУ «Про іпотеку» усі наступні вимоги кредитора - іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2021 року (справа №814/775/20).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд встановив, що стягувач звернув стягнення на іпотечне майно в рахунок виконання зобов`язання за кредитним Договором №1303/1007/71-269, тобто вирішив питання шляхом позасудового врегулювання спору.

Таким чином, унаслідок завершення позасудового врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 жовтня 2007 року припинилися у цілому.

Ураховуючи наведене, заява є обґрунтованою, тому виконавчий лист №2-847/10 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий лист №2-847/10, що виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведобанк» заборгованість по кредитному договору №1303/1007/71-269 від 22.10.2007 у розмірі 75519,76 дол. США в еквіваленті 597353,75 грн, 1700 грн судового збору та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 02.11.2022.

Суддя: О.П.Бодрова