ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2414/21Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/854/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010100
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Іванюта О.М.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Онищук М.Б., відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Пацули В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №606/2414/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Пацули Василя Олександровича на заочне рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2022 року, ухвалене суддею Малярчуком В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення: 1) матеріальних збитків у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з яких: 4 000 (чотири тисячі) гривень вартість мобільного телефону та 30 000 (тридцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу; 2) моральної шкоди в сумі 25 000 (двадцять п`ять) тисяч гривень (а.с. 1-7).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості внесено до ЄРДР №0000262 від 02 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про те, що 01 серпня 2019 року, близько 15:00 години ОСОБА_2 перебуваючи поблизу житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно заподіяв позивачу декілька ударів лопатою по передпліччю лівої руки, фалангах пальців та правої нижньої кінцівки, спричинивши тим самим йому тілесні ушкодження у вигляді садна лівого передпліччя, ділянки правого променево - зап`ясткового суглоба правої кисті, синця і садна правого стегна. В результаті нанесення вище вказаних ударів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ №6 МОЗ України, Київ, 1995) належать до легких. ОСОБА_2 повідомлено про підозру кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Заочним рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 15 000 гривень моральної шкоди, спричиненої протиправною поведінкою відповідача.

У решті позовних вимог відмовлено, у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок в дохід держави за звернення до суду позивача з немайновим позовом (а.с. 43-51).

01 липня 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Пацула В.О. звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення суду (а.с. 2-4).

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 липня 2022 року поновлено ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Пацули Василя Олександровича від 01 липня 2022 року про перегляд заочного рішення Теребовлянського районного суду від 24 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином залишено без задоволення.

Роз`яснено ОСОБА_2 що в силу вимог ч.4 ст.287 ЦПК України він має право оскаржити рішення Теребовлянського районного суду від 24 березня 2022 року у даній цивільній справі в загальному порядку, встановленому ЦПК України (а.с. 68-71).

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 липня 2022 року виправлено допущену в рішенні Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2022 року описку в написанні мотивувальної, описової та резолютивної частинах, де не вірно зазначено прізвище відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 замість ОСОБА_3 (а.с. 72).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Пацула Василь Олександрович просить скасувати рішення суду першої інстанції в справі №606/2414/21 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що воно є необґрунтованим, з неповним встановленням судом першої інстанції всіх обставин справи, порушенням норм процесуального права (а.с. 73-77).

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 адвокат Пацула В.О. зазначив, що відповідач не визнає і не визнавав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки його вини не доведено в установленому законом порядку через те, що повний судовий розгляд фактично не відбувся, судом не досліджувались всі обставини справи, а останній погодився на закриття справи через сплив строків притягнення до відповідальності не з мотивів визнання вини, а через те, що доведення його невинуватості в суді відібрало б у нього багато часу та було фізично і емоційно виснажливим. Адже, він є особою похилого віку, 72 повних роки, в той час як позивач є молодим, здоровим і фізично активним громадянином. Вказує, що суд першої інстанції відмовивши досліджувати докази зі сторони відповідача, не допитуючи свідків, не заслухавши пояснень самого відповідача, не звернувши увагу на той факт, що сам конфлікт тривав дуже короткий проміжок часу, при заочному розгляді справи не мав можливості в повному обсязі оцінити чи дійсно за обставин, які зі спеціальним обвинувальним ухилом описані в обвинувальному акті, позивачу, який значно молодший за віком від відповідача та значно фізично сильніший, могла бути завдана діями відповідача хоч якась моральна шкода, і в чому саме вона полягала. Крім того, ОСОБА_2 вважає, що внаслідок неправомірних дій позивача саме він зазнав більших моральних страждань, ніж останній і його поведінка була наслідком саме протиправної поведінки ОСОБА_1 стосовно нього, який сам спровокував цей конфлікт і першим побив відповідача. Більше того, позивачем не долучено до позовної заяви жодного належного та допустимого доказу на підтвердження понесених ним втрат немайнового характеру (моральної шкоди). Позов обґрунтовується лише загальними фразами, які характеризують ознаки наявності у людини моральних страждань.

ОСОБА_1 своїм правом на відзив не скористався.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат Пацула В.О. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладеній в ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Онищук М.Б. апеляційної скарги не визнала, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 01 серпня 2019 року близько 15 годин 00 хвилин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували поблизу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час на ґрунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту, ОСОБА_2 знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , тримаючи в руках лопату наніс нею близько п`яти ударів (точну кількість ударів в ході досудового розслідування не встановлено), по передпліччю лівої руки, фалангах пальців та правої нижньої кінцівки ОСОБА_1 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді садна лівого передпліччя, ділянки правого променево-зап`ясткового суглоба та правої кісті, синця і садна правого стегна. В результаті нанесення вище вказаних ударів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ №6 МОЗ України, Київ, 1995) належать до легких. Своїми умисними діями, що виразились в умисному заподіянні ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

З приводу вказаного конфлікту Теребовлянським ВП ГУНП в Тернопільській області було розпочато кримінальне провадження №0000262 від 02 серпня 2019 року.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2021 року, справа №606/2617/19, закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду. У стягненні із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 10000 гривень витрат на правову допомогу відмовлено (а.с. 11-12).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, оскільки йому заподіяно душевних страждань, суть яких полягає у тому, що йому було порушено нормальний звичний спосіб життя, емоційні переживання, які негативно вплинули на стан здоров`я. Зазначена подія призвела до зниження працездатності, що знову таки поглиблювало негативні переживання. Звичні стосунки порушилися, у зв`язку з чим він змушений прикласти додаткових зусиль, значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів для відновлення свого звичайного способу життя. Після незаконних, злочинних дій відносно нього, він відчуває почуття незахищеності, приниженої честі та гідності, образи, досади, тому суд визначив розмір моральної шкоди - 15 000 гривень, спричиненої протиправною поведінкою відповідача.

Колегія суддів, з висновком суду першої інстанції щодо завданої моральної шкоди погоджується, проте при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції не в повній мірі враховані обставини справи.

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Правовими підставами відшкодування шкоди визначено, зокрема положення статей 27, 55, 56 Конституції України, статті 2 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, статей 23, 1167, 1168 ЦК України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31 березня 1995 року судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу завдана моральна шкода, яка полягала у фізичних та душевних стражданнях, суть яких полягає у тому, що позивач терпів фізичний біль, був порушений нормальний звичний спосіб життя, оскільки була завдана травма руки, емоційні переживання, які негативно вплинули на стан здоров`я. Зазначена подія призвела до зниження працездатності, що знову таки поглиблювало негативні переживання. Звичні стосунки порушилися, у зв`язку з чим він змушений прикласти додаткових зусиль, значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів для відновлення свого звичайного способу життя.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначеного розміру моральної шкоди.

Враховуючи глибину моральних переживань та душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок завдання йому тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що слід зменшити розмір моральної шкоди з 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень до 7 000 (семи тисяч) гривень.

Крім цього, колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_2 у заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не доведена з огляду на те, що ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2021 року, справа №606/2617/19, закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, тобто, з нереабілітуючих підстав, що спростовує твердження апелянта про відсутність його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Пацули Василя Олександровича слід задовольнити частково, а заочне рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2022 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди до 7 000 (семи тисяч) гривень.

В решті заочне рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2022 року залишити без змін.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується відшкодування шкоди завданої злочином, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Пацули Василя Олександровича задовольнити частково.

Заочне рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2022 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди до 7 000 (семи тисяч) гривень.

В решті заочне рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді