Провадження № 2/361/1870/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24 листопада 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія управління активами?, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2021 року позивач звернулась до суду із позовом в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 9816 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ?Фінансова компанія управління активами? заборгованості в розмірі 43043 грн. 76 коп., що виникла на підставі кредитного договору №005-28600-250413 від 25.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ ?Дельта Банк? та 150,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 43193 грн. 76 коп. та договорів про відступлення права вимоги за №20/01/20-1-1 від 20 січня 2020 року та №194/К від 09 лютого 2018 року. Стягнути з ТОВ ?Фінансова компанія управління активами? витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Свій позов обґрунтовувала тим, що в листопаді 2021 року їй стало відомо, що в Броварському міськрайонному відділі виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відносно неї відкрито виконавче провадження №64445254.

09.11.2021 ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження вона дізналася наступне.

Вказане виконавче провадження відкрито постановою старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталією Євгенівною від 10.02.2021 щодо примусового виконання виконавчого напису №9816, вчиненого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ?Фінансова компанія управління активами?заборгованості в розмірі 43 043, 76 грн., що виникли на підставі кредитного договору №005- 28600-250413 від 25.04.2013, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством ?Дельта Банк? та 150, 00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму - 43 193, 76 коп.

Вказаним виконавчим написом, нотаріус пропонує задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія управління активами?та стягнути з ОСОБА_1 за період з 08.02.2018 по 23.01.2020 включно суму у розмірі:

32 887,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

10156,33 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією;

150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 43 193, 76 коп.

Крім того, з вказаного виконавчого напису вбачається укладення низки договорів про відступлення права вимоги, а саме:

Публічним акціонерним товариством ?Дельта Банк? відступило Товариству з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Європейська агенція з повернення боргів? право вимоги за кредитним договором №005- 28600-250413 від 25.04.2013 (укладеного між банком та ОСОБА_1 ) на підставі договору відступлення прав вимоги №195/К від 09.02.2018.

Товариству з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Європейська агенція з повернення боргів? відступила право вимоги за кредитним договором № 005-28600-250413 від 25.04.2013 (укладеного між банком та ОСОБА_1 ) Товариству з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія управління активами?на підставі договору про відступлення права вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020.

Вважає, що виконавчий напис, вчинений 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за №9816 вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України та є таким, що не підлягає виконанню.

Посилається на те, що 25.04.2013 між позивачем та ПАТ ?Дельта Банк? укладено договір (заява) № 005-28600-250413 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно з яким позивачеві встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 50 000, 00 грн.

Вказаною заявою визначено строк ліміту кредитної лінії у 364 календарних дні, тобто до 24.04.2014, жодних пролонгацій сторони не здійснювали.

Крім того, кошти, які позивач отримувала від ПАТ ?Дельта Банк? були повернуті нею в повному обсязі та у визначений договором строк.

ПАТ ?Дельта Банк? жодного разу не звертався до неї з претензією щодо наявної заборгованості по кредиту.

Також, жодних повідомлень про укладення договорів про відступлення права вимоги вона не отримувала.

Відповідач звернувся до нотаріусу про стягнення заборгованості поза межами строків позовної давності, а саме після 5 років та 9 місяців з моменту закінчення терміну дії кредитного договору. Щодо розрахунку заборгованості, який надавався нотаріусу як підтвердження наявності заборгованості, то в ньому зазначений невірний період стягнення заборгованості та процентів (після припинення дії договору).

Отже, виконавчий напис вчинено нотаріусом вже після спливу трирічного строку, в межах якого кредитор міг звернутися за захистом свого права щодо повернення кредитних коштів до нотаріуса, що є порушенням ст. 88 Закону України ?Про нотаріат?.

Відповідач не надавав належних доказів, що підтверджували б наявність заборгованості за кредитним договором в розумінні ст. 9 Закону України ?Про бухгалтерський облік та фінансову звітність?.

Наданий відповідачем нотаріусу кредитний договір, що був укладений між позивачем та ПАТ ?Дельта Банк? не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

З огляду на викладене, виконавчий напис, вчинений 29.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за №9816 вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір, пропущений строк позовної давності, надані кошти повернуті у повному обсязі, у зв`язку з чим він є таким, що не підлягає виконанню.

26 листопада 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 14 березня 2022 року.

В судове засідання позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими, не з`явились, від представника позивача надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить задовольнити, а розгляд справи проводити у їх відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини нявки суд не повідомив.

Представник Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі, та виниклі їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.04.2013 між позивачем та ПАТ ?Дельта Банк? укладено договір (заява) № 005-28600-250413 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно з яким позивачеві встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 50 000, 00 грн.

Вказаною заявою визначено строк ліміту кредитної лінії у 364 календарних дні, тобто до 24.04.2014 року, жодних пролонгацій сторони не здійснювали.

29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було винесено виконавчий напис № 9816.

Згідно вищезазначеного виконавчого напису пропоновано стягнути з ОСОБА_1 не виплачені в строк грошові кошти на користь Товариству з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія управління активами?, якому Товариством з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія ?Європейська агенція з повернення боргів? відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством ?Дельта Банк? на підставі договору відступлення прав вимоги №195/К від 09 лютого 2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №005-28600-250413 від 25 квітня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством ?Дельта Банк? та ОСОБА_1 .

Пропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ?Фінансова компанія управління активами? стягнути з ОСОБА_1 за період з 08.02.2018 року по 23.01.2020 року включно, суму у розмірі:

-32887,43 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-10156,33 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією;

-150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 43193,76 грн.

10 лютого 2021 р. старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. київ) Менчиць Наталією Євгенівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64445254, 11 лютого 2021 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказам; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подаються докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначено Законом (тут і далі Закон в редакції на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону України Про нотаріат).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19.

Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" в редакції, чинній на момент видачі виконавчого напису, визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Матеріали справи відомостей про надіслання відповідачем вимоги-повідомлення ОСОБА_1 та отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять, окрім того постанова Кабінету Міністрів України за № 1172 від 29 червня 1999 року не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з ТОВ ?Фінансова компанія управління активами? витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., проте доказів витрат, укладеного договору з адвокатом позивач не долучила до матеріалів справи.

Відповідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволений, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які підтверджуються квитанцією №8480 від 11.11.2021 року на суму 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 76-83, 265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №9816 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ?Фінансова компанія управління активами? заборгованості в розмірі 43043 грн. 76 коп., що виникла на підставі кредитного договору №005-28600-250413 від 25.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ ?Дельта Банк? та 150,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 43193 грн. 76 коп. та договорів про відступлення права вимоги за №20/01/20-1-1 від 20 січня 2020 року та №194/К від 09 лютого 2018 року.

Стягнути з ТОВ ?Фінансова компанія управління активами? на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.