печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Сестро-Животовській А.В.,

за участю:

представника позивача: Склярова Д.М.,

представника відповідача-1: ОСОБА_1 ,

відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - позивач, ПАТ «Ощадбанк») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2, ОСОБА_3 ) в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладений 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , виданого на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 757/22651/15-ц за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Ощадбанк», третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про визнання договору поруки недійсним. Рішенням Печерського районного суду м. Києва 12.03.2016 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду України від 11.10.2017 року, первісний позов задоволено, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено. В ході розгляду зазначеної цивільної справи ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2016 року вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на майно ОСОБА_2 , зокрема, на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 . На виконання вказаної ухвали ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві 05.02.2016 року наклав арешт на майно боржника, в тому числі на вказаний транспортний засіб.

У 2018 році позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2015 року спірний транспортний засіб відчужив ОСОБА_3 . Позивач вважає, що зазначений договір купівлі-продажу був укладений без наміру створення правових наслідків та лише з метою уникнення ОСОБА_2 цивільно-правової відповідальності за борговими зобов`язаннями у справі 757/22651/15-ц, що свідчить про його фіктивність. Також позивач вказує про наявність підстав для визнання недійсним і скасування виданого на його підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того, позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів в якому останній просив витребувати від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оригінал договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; витребувати від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві оригінал (копію) договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та копії всіх наявних у Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві матеріалів (копії договорів, висновків про оцінку, документів про оплату, розрахунків тощо) стосовно транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 27.12.2018 року суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

13.02.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від ПАТ «Ощадбанк» надійшла заява про вжиття заході забезпечення позову в якій останнє просило передати транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору (наприклад ДП «СЕТАМ», адреса: 01001, м. Київ, вул.. Стрілецька, буд. 4-6; заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, а саме, транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 ; накласти арешт на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, підготовче засідання у справі призначено на 03.12.2019 року, клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково: витребувано від ОСОБА_2 копію договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язано ОСОБА_2 надати оригінал вказаного договору для огляду в судовому засіданні; витребувано від ОСОБА_3 копію договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язано ОСОБА_3 надати оригінал вказаного договору для огляду в судовому засіданні; витребувано від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві копію договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року заяву ПАТ «Ощадбанк» про забезпечення позову задоволено частково: накладено арешт на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , шляхом заборони розпорядження. В іншій частині вимог заяви відмовлено.

25.10.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві на виконання ухвали суду від 31.05.2019 року надійшла відповідь від 23.10.2019 року № 31/26 у якій останній зазначив, що документи, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, а саме, договір купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до ст. 203 Наказу МВС № 5 ДСК від 10.01.2014 року зберігаються протягом трьох років та після спливу знищуються за строками зберігання(а. с. 75).

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року, у зв`язку з неявкою в судове відповідачів, а також ненадходженням витребуваних судом доказів підготовче засідання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України було відкладено до 30.03.2020 року.

19.12.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ОСОБА_2 - адвоката Гука О.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити в задоволенні позову, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу не існувало жодних обмежень щодо продажу транспортного засобу; автомобіль був відчужений та переданий новому власнику - ОСОБА_3 , за даним правочином було передано майно та одержано кошти, що спростовує фіктивність цього правочину.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.03.2020 року, у зв`язку з неявкою сторін, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 03.08.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача-2 та відсутністю відомостей про вручення її повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання відкладено до 19.11.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача-2 та відсутністю відомостей про вручення її повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання відкладено до 11.03.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача-2 та відсутністю відомостей про вручення її повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання відкладено до 19.04.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.04.2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу закрито та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 02.09.2021 року.

02.09.2021 року справу було знято зі складу у зв`язку з перебування судді Григоренко І.В. у відпустці, наступне судове засідання призначено на 09.11.2021 року.

09.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без фіксування судового процесу технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2021 року, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладено до 10.02.2022 року.

10.02.2022 року справу знято зі складу у зв`язку з перебуванням судді на онлайн навчанні в Національній школі суддів України за місцем роботи, наступне судове засідання призначено на 21.06.2022 року.

21.06.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 21.06.2022 року, без фіксації технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладено до 24.10.2022 року.

24.10.2022 року справу знято зі складу, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Києві, наступне судове засідання призначено на 07.12.2022 року.

В судове засідання 07.12.2022 року з`явились представник позивача та представник відповідача-1. Відповідач-2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки відповідач-2 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі за відсутності відповідача-2.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача-1, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу за умовами якого продавець передав у власність покупця транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 (зазначений правочин у матеріалах справи відсутній, однак позивач та відповідач-1 не заперечували факт укладення цього правочину).

Листом Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 20.10.2019 року повідомлено суд, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо надати через те, що такі документи зберігаються протягом трьох років.

Із відзиву представника ОСОБА_2 та згідно з результатами аналітичного пошуку транспортного засобу по «НАІС ДДАІ» МВС України від 06.12.2018 року відомо, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , 26.07.2016 року ОСОБА_3 відчужила ОСОБА_4 , який 08.09.2018 року відчужив його ОСОБА_5 , який в свою чергу 20.09.2018 року відчужив транспортний засіб ОСОБА_6 .

Також суд встановив, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 757/22651/15-ц за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Ощадбанк», третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про визнання договору поруки недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2016 року вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на майно відповідача за первісним позовом, зокрема на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 05.02.2016 року ВП № 500069316 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі на вказаний транспортний засіб.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05.10.2016 року, позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року ухвалені в справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано й ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні первісного позову ПАТ «Ощадбанк». Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір поруки від 06.11.2014 року, укладений між ПАТ «Ощадбанк», ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим, постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 01.06.2017 року знято арешт з майна, накладеного постановою від 05.02.2016 року.

Постановою Верховного Суду України від 11.10.2017 року рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року скасовано та залишено в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2016 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2018 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

Звертаючись до суду з цим позовом ПАТ «Ощадбанк» посилалось на те, що укладення відповідачами оспорюваного правочину під час перебування в провадженні суду позову про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості свідчить про те, що він укладений без наміру створення правових наслідків та лише з метою уникнення ОСОБА_2 цивільно-правової відповідальності за борговими зобов`язаннями, що свідчить про його фіктивність та вказує про наявність підстав для визнання його недійсним.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Також, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша підстава, наприклад, передбачена статтею 228 ЦК України.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Отже, кваліфікуючими ознаками договору купівлі-продажу є передання (продаж) майна продавцем та оплата (прийняття) такого майна покупцем.

25.12.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу за умовами якого продавець передав у власність покупця транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

Суд встановив, що на момент укладання договору купівлі-продажу між відповідачами, а саме 25.12.2015 року не існувало рішення суду, яке набрало чинності, про стягнення заборгованості на користь банку та свідчило про неможливість ОСОБА_2 на власний розсуд розпоряджатися своїм майном. Крім того, на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_2 мав всі законні підстави для відчуження спірного транспортного засобу (позивач не надав доказів на спростування цих обставин).

При цьому суд також враховує, що позивач не надав доказів того, що сторони оспорюваного правочину перебувають у родинних чи інших близьких стосунках, як і доказів наявності умислу в сторін на укладення фіктивного правочину.

Крім того, суд бере до уваги і те, що наявність у відповідача договірних зобов`язань перед третіми особами саме по собі не свідчить про те, що він не має права вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а саме вчиняти будь-які правочини щодо цього майна.

Також, суд звертає увагу, що не будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, набуває ознак фраудаторності, а лише такий, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, оскільки саме в цьому випадку завдається шкода кредитору, який втрачає можливість звернення стягнення на майно боржника.

Разом з цим позивач не надав доказів того, що у ОСОБА_2 немає іншого майна за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, а тому немає підстав стверджувати про те, що внаслідок укладення оспорюваного в цій справі договору відповідач перестав бути платоспроможним.

Аналізуючи викладене, суд вважає доводи позивача з приводу фіктивності укладення оспорюваного договору такими, що ґрунтуються виключно на його припущеннях та не підтверджені відповідними доказами, а наявні у справі докази підтверджують факт реального настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу транспортного засобу.

За таких обставин, позов ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року, недійсним є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, а учасники справи не надали доказів на підтвердження понесення судових витрат, тому судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 202, 203, 215, 234, 655 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 19.12.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко