Справа № 161/3021/22
Провадження № 2/161/2045/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 вересня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Демчук Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів про встановлення порядку користування житлом, що знаходиться у спільній частковій власності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.05.2011 року йому та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Вказує, що спірна квартира розташована на п`ятому поверсі семиповерхового будинку та складається з трьох кімнат: одна кімната площею 17.0 кв.м., друга 9.4 кв.м., третя 11.4 кв.м., а також кухня площею 7.1 кв.м, ванна 2.7 кв.м., вбиральня 1.4 кв.м., коридор 12.6 кв.м., вбудована шафа 1.0 кв.м., балкон 3.8 кв.м., лоджія 2.4 кв.м.

Разом з тим, на даний час він, як співвласник належного йому на праві спільності сумісної власності житла, позбавлений права повноцінно використовувати помешкання для власного проживання, так як відповідачі чинять перешкоди у користуванні квартирою.

У зв`язку з чим, просив постановити рішення, яким встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому у користування житлову кімнату площею 17.0 кв.м. з балконом площею 3.8 кв.м., та вбудовану шафу площею 1.0 кв.м.

Водночас, просить виділити відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне користування житлову кімнату площею 11.4 кв.м. з лоджією площею 2.4 кв.м.; ОСОБА_4 з малолітньою дитиною ОСОБА_5 кімнату площею 9.4 кв.м..

При цьому, кухню площею 7.1 кв.м., ванну кімнату 2.7 кв.м., вбиральну 1.4 кв.м. та коридор 12.6 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 залишити у спільному користуванні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.05.2011 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 9).

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2021 року (а.с. 8) і як слідує із пояснень позивача, у відповідача ОСОБА_4 перебуває на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Водночас, судом з`ясовано, що сторони перебувають в неприязних відносинах, тому між ними виник спір щодо порядку користування спільною квартирою.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як роз`яснено в п. б ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Пленуму Верховного Суду України у п. 14 Постанови від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Проте, на думку суду, заявлені позивачем вимоги стосовно запропонованого варіанту порядку користування квартирою порушуватиме права усіх співвласників, виходячи із складу сімей і порядку користування квартирою.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, зокрема, йому слід виділити у користування кімнату площею 9.4 кв.м.; відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнату площею 11.4 кв.м. з лоджією площею 2.4 кв.м.; ОСОБА_4 разом з малолітньою дитиною кімнату площею 17.0 кв.м. з балконом площею 3.8 кв.м. та вбудовану шафу площею 1.0 кв.м. Інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні сторін.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 356, 358, 361, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 9.4 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне користування житлову кімнату площею 11.4 кв.м. з лоджією площею 2.4 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спільне користування житлову кімнату площею 17.0 кв.м. з балконом площею 3.8 кв.м. та вбудовану шафу площею 1.0 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5 кухню площею 7.1 кв.м., ванну кімнату площею 2.7 кв.м., вбиральню площею 1.4 кв.м. та коридор площею 12.6 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 07 жовтня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк