Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/39/22
Провадження № 2-о/382/16/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Жуковій Л. Д.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження матеріали справи № 382/39/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: 1) Київська міська рада, 2) ОСОБА_3 , 3) ОСОБА_4 , про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, відповідно до якої просила суд: встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її рідною тіткою по лінії матері, а ОСОБА_1 є її племінницею; встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 і ОСОБА_1 є двоюрідними братом і сестрою по лінії матерів.

Заява обґрунтувана тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її двоюрідний брат - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.08.2021 року, актовий запис № 18141. Брат був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на майно, яка складається з 1/2 частки права власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала йому спільно з його матір`ю (рідною тіткою заявниці) - ОСОБА_7 на праві власності в рівних частках відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.02.2009 р. Мати ОСОБА_6 (рідна тітка заявниці) - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.07.2021 р. Іншу 1/2 частину права власності на квартиру на даний час заявниця успадкувала після смерті своєї тітки - матері ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , за її заповітом від 10.08.2016 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шрестха Д. Г., і зараз оформлює право на спадщину.

Крім цього, заявниця зазначила, що за її заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом відкрита спадкова справа № 13/2021 після смерті ОСОБА_6 . Заявниці відомі також інші потенційні спадкоємці: її рідний дядько ОСОБА_3 та її двоюрідна сестра ОСОБА_4 . Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шрестха Д .Г. відмовила їй у видачі свідоцтва про спадщину.

За твердженням заявниці, зазначені обставини, а також відсутність документів про народження рідної тітки ОСОБА_9 , не дає можливості встановити їй родинні відносини із ОСОБА_6 по лінії їхніх матерів та оформити свідоцтво про право на спадщину на своє ім`я.

У судове засідання з`явилися заявниця та її представник, вимоги заяви підтримали. Київська міська рада та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися. ОСОБА_3 взяв участь у судовому засіданні 12.05.2022.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без розгляду, виходячи із наступного.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення фактів родинних відносин є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього.

Отже, із матеріалів справи вбачається, що встановлення фактів необхідне заявниці саме для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , тобто їх встановлення напряму пов`язане з наступним вирішенням спору про право, який належить розглядати у позовному провадженні.

Таким чином, факти, про встановлення яких просить ОСОБА_1 , не підлягають з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із наявних матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Схожий правовий підхід застосований Верховним Судом у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 711/7760/20.

Суд також враховує існування інших спадкоємців. Зокрема, сторона заявниці зазначила інших відомих їй потенційних спадкоємців, а також послалася на те, що інші потенційні спадкоємці їй наразі невідомі. Таким чином, судом встановлено, що на спадщину можуть претендувати інші особи; доказів протилежного матеріали справи не містять.

Суд також приймає до уваги, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Суд також зазначає, що Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в тому числі через відсутність підтвердження родинних відносин, пропуску строку звернення до нотаріуса, не підтвердження прийняття спадщини, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З наданої до суду заяви вбачається, зокрема, наявність спору щодо підтвердження права заявниці на спадщину після померлого ОСОБА_6 , а отже дане питання повинно вирішуватись в порядку позовного провадження.

Згідно із ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року якщо встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право та це виявлено під час розгляду справи, суд залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення заяви без розгляду та роз`яснює заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 293, 294, 315, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: 1) Київська міська рада, 2) ОСОБА_3 , 3) ОСОБА_4 , про встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику його право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 13 липня 2022 року.

Суддя М. М. Нарольський