Справа № 755/1958/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю -

Соколова О.П. звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в розмірі 26 210,85 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач з 29 вересня 2000 року на підставі Акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта є експлуатуючою організацією на утриманні якої перебуває житловий комплекс з офісом та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власницею машиномісця № НОМЕР_1 , що знаходиться у підземному паркінгу по АДРЕСА_1 . Представник позивача зазначає, що відповідач ухиляється від підписання договору про надання послуг з утримання машино-місця та має заборгованість за надані послуги, про що була повідомлена. Заборгованість відповідача за надані послуги з утримання машиномісця за період з 01 грудня 2017 року по 30 листопада 2020 року складає 26 201,85 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

27 квітня 2022 року позивачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами, за зареєстрованим місцем проживання відповідачем отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернулись до суду без вручення.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить машиномісце № НОМЕР_1 , площею 18 кв.м, яке розташовано по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на підземний паркінг від 09 серпня 2001 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (а.с. 7).

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч.1 ст. 322 ЦК України)

Як убачається зі змісту позовної заяви, представник позивача зазначає, що Фірма «Т.М.М.» - ТОВ з 29 вересня 2000 року на підставі акту про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту є експлуатуючою організацією на утриманні якої перебуває житловий комплекс з офісом та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до переліку послуги з утримання паркінгів та їх вартості; складових тарифу на послуги з утримання паркінга за адресою: АДРЕСА_1 , затверджених директором департаменту Фірми «Т.М.М.» - ТОВ Толмачовим М.Г., з 01 квітня 2017 року тариф на 1 паркомісце становить 600,00 грн (а.с. 47), з 01 січня 2018 року тариф на 1 паркомісце становить 620,00 грн (а.с. 49), з 01 січня 2019 року тариф на 1 паркомісце становить 790,00 грн (а.с. 51).

З метою забезпечення належного надання послуг з утримання паркінгу, «Фірма «Т.М.М» - ТОВ укладено ряд договорів: з ТОВ «Київські енергетичні послуги» укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 17 грудня 2018 року (а.с. 53-56, 57); з ТОВ «Євро-Реконструкція» - договір постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 02 липня 2012 року (а.с. 72-75); з ТОВ «Спецкомунтехніка» - договір №109/12 про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ) від 05 березня 2012 року (а.с. 76-77); з ФОП ОСОБА_2 - договір про обслуговування воріт, шлагбаумів від 09 червня 2017 року (а.с. 100); з ФОП ОСОБА_3 - договір 200319 про обслуговування шлагбаумів та воріт від 01 лютого 2019 року (а.с. 106-107) та договір 200320 про обслуговування шлагбаумів та воріт від 01 січня 2020 року (а.с.111); з ТОВ «Вамарк Девелопмент» - договір про надання послуг №ТО від 01 квітня 2018 року (а.с. 115-116), з

ПП «Еліт Комфорт» - договір про надання послуг №52 від 15 березня 2012 року (а.с.134-135); з ТОВ «Гарантії розвитку охорони міст» - договір №01/11/14 про надання охоронних послуг від 01 листопада 2014 року (а.с. 165-168); з ТОВ «Охорона безпеки економічного розвитку» - договір №01/01/20 про надання послуг сторожування - охорони ЖОК Фірма «Т.М.М.» -

ТОВ від 28 грудня 2019 року (а.с. 186-189).

Положеннями статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості.

Із зазначених положень закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2020 року у справі № № 761/48615//18-ц (провадження № 61-14819 св 20).

У період з грудня 2017 року по листопад 2020 року товариством виписувались на ім`я ОСОБА_1 рахунки на оплату коштів за експлуатаційні та комунальні послуги паркінгу (паркомісце/стоянка № 29) (а.с. 11-46).

Позивачем на адресу відповідача направлявся лист № 346/09 від 11 вересня 2020 року, яким відповідача повідомлено про заборгованість по сплаті за послуги, надані

Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ станом на 01 вересня 2020 року у розмірі 24 630,85 грн та заявлено вимоги щодо укладання договору та сплати заборгованості (а.с. 8, 9).

Згідно акту звірки взаємних рахунків станом за період з 01 грудня 2017 року по 11 січня 2022 року між Фірма «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_1 , за даними Фірма «Т.М.М.» -

ТОВ станом на 11 січня 2022 року наявна заборгованість в розмірі 26 210,85 грн (а.с.10).

Відповідач є власником паркомісця, обслуговування якого проводить позивач, який несе у зв`язку з цим витрати, враховуючи, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, відповідачем не спростовано невиконання зобов`язань зі сплати послуги з обслуговування паркомісця, суд вбачає підстави про стягнення з відповідача на користь позивача

26 210,85 грн.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, на підставі доказів, поданих учасниками справи, беручи до уваги принцип змагальності сторін, виходячи із встановлених судом фактів і відповідних їм правовідносин, належності, допустимості і достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку в їх сукупності, враховуючи наявність заборгованості за спожитими житлово-комунальними послугами з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову Фірми «Т.М.М.» - ТОВ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись статтями 319, 322, 525, 526, 610 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 2, 4, 10, 12, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю (місцезнаходження: м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю заборгованість за послуги з утримання паркінгу за період

з 01 грудня 2017 року по 30 листопада 2020 року в розмірі 26 201,85 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: