Справа № 357/6983/21
Провадження№2/375/31/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 листопада 2022 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Чорненької О.І.

при секретарі судового засідання Киричок В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики-,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції сторін

30.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 10045 доларів США (що еквівалентно 277000 гривень).

Також просить стягнути з відповідача на його (позивача) користь судові витрати у розмірі 2770 гривень сплаченого ним судового збору.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 липня 2019 року, він надав відповідчці позику в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США, зі строком повернення позики до 30.05.2020, що підтверджується розпискою власноруч написаною відповідачкою. Згідно розписки, ОСОБА_2 зобов`язувалась повернути отримані у борг кошти, а у разі неповернення вказаних коштів у строк вказаний в розписці, компенсувати 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США понад суми основного боргу.

ОСОБА_2 , зазначені у розписці зобов`язання виконувала частково, хаотично, не в строк, але в строк до 30.05.2020 року в повному обсязі кошти ОСОБА_1 не повернула та ухиляється від їх повернення.

Таким чином 31.05.2020 у відповідачки, виникло зобов`язання компенсувати ще 4500 доларів США понад основну суму боргу.

Відповідачка своїм правом на надання відзиву не скористалась.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Білоцеркіського міськрайонного суду Київської області від 16.08.2021 зазначена цивільна справа направлена за підсудністю до Рокитнянського районного суду Київської області, оскільки відповідачка зареєстрована у с. Ольшаниця Білоцерківського (колишнього Рокитнянського) району Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Чорненької О.І. 21.12.2021.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 12.01.2022 зазначена позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

В підготовче судове засідання призначене на 07.07.2022 сторона позивача не прибула. Однак, через канцелярію суду від предстаника позивача адвоката Лебедовської Л.Ю. надійшла заява, якою вона просить долучити до матеріалів справи оригінал розписки від 30.07.2019, проводити підготовче судове засідання без участі сторони позивача та призначити справу до розгляду по суті.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, у підготовче судове засідання вкотре не прибула, про причини неявки суд не повідомила.

З огляду на викладене суд прийняв рішення про розгляд підготовчого провадження у відсутності учасників провадження.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 07.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11 годину 20 вересня 2022 року.

Однак розгляд справи було відкладено в зв`язку з першою неявкою відповідача в судове засідання та призначено на 11 годину 16 листопада 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Однак, через канцелярію суду представник позивача - адвокат Лебедовська Л.Ю. подала клопотання, яким просить справу розглядати у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують повністю та проти винесення заочного рішення не заперечують. Крім того, просить вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлялась шляхом надсилання судової повістки рекомендованим листом та SМS-повідомлення на мобільний номер телефону. Однак, поштове відправлення було повернено відправнику з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Отримання SМS-повідомлень відповідачкою підтверджується довідками про доставку SМS-повідомлень від 11.07.2022 та 20.09.2022.

Крім того, відповідачку було викликано у судове засідання шляхом розміщення на офіційному сайті судової влади повідомлення про виклик, яке було розміщено 04.08.2022 та 20.09.2022 за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua/sud1021/gromadyanam/csz.

Однак, відповідачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула та про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

відповідач не подав відзив;

позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи позицію позивача та його представника, які не заперечують проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розписки від 30 липня 2019 року, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США, зі строком повернення позики до 30.05.2020.

Факт отримання коштів підтверджується розпискою власноруч написаною відповідачкою. Згідно з вказаною розпискою, ОСОБА_2 зобов`язувалась повернути отримані у борг кошти у строк до 30 травня 2020 року, а у разі неповернення вказаних коштів у строк вказаний в розписці, компенсувати ще 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США понад суми основного боргу.

ОСОБА_2 , зазначені у розписці зобов`язання виконувала частково, хаотично, не в строк.

Так, повернення суми боргу підтверджується банківською випискою, відповідно до якої ОСОБА_2 перераховувала на банківську картку ОСОБА_1 кошти. Зокрема нею були здійснені такі проплати:

03.02.2020 - 3768,84 грн., що за курсом НБУ становить 150 доларів США,

18.02.2020 - 1507,54 грн., що за курсом НБУ становить 60 доларів США,

07.03.2020 - 2261,31 грн., що за курсом НБУ становить 90 доларів США,

19.11.2020 - 7802,00 грн., що за курсом НБУ становить 280 доларів США,

24.12.2020 - 4250,00 грн., що за курсом НБУ становить 150 доларів США,

31.12.2020 - 2850,00 грн., що за курсом НБУ становить 100 доларів США,

23.02.2021 - 8370,00 грн., що за курсом НБУ становить 300 доларів США.

Всього було повернено коштів на загальну суму 1130 доларів США.

Однак, станом на 30 травня 2020 року - дату повернення боргу, зазначену у розписці, отримані у позику кошти у сумі 6500 доларів США, ОСОБА_2 повернено не було.

На час подачі позовної заяви отримані в борг грошові кошти ОСОБА_2 не повернула, на прохання про повернення боргу жодним чином не реагує, що є свідченням прострочення свого зобов`язання боржником та свідомого його не виконання.

На дату звернення до суду ОСОБА_2 мала борг за основним зобов`язанням у сумі 5370 доларів США, 4500 доларів США за невчасне повернення основної суми боргу та три проценти річних за період з 31.05.2020 по 30.06.2021 в сумі 175 доларів США. Загальна сума боргу складає 10045,00 доларів США.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 вересня 2019 року, справа №604/1038/16-ц, зазначив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Зміст власноручно написаної відповідачем розписки про отримання грошових коштів від позивача свідчить про фактичне отримання грошей та про наявність у ній зобов`язання їх повернення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18.09.2013 року в справі № 6-бЗцсІЗ, встановлено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У постанові Верховного Суду України від 26.12.2011 у справі №6-85цс11, встановлено, що права позикодавця, що виникли з договору позики між фізичними особами, які не є суб`єктами підприємницької діяльності, на отримання від позичальника обумовлених договором позики процентів за користування грошовими коштами, регулюються статями 1046-1048 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що тлумачення абзацу першого частини першої статті 1046, абзацу першого частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики.

Колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказано, що у пунктах 47, 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс 18 зроблено висновок, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, тобто Великою Палатою Верховного Суду допускається стягнення боргу в іноземній валюті, при цьому не здійснено відступу від постанови Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Також, умовами розписки, наданої ОСОБА_2 ОСОБА_1 передбачена компенсаційна виплата за несвоєчасне повернення коштів, яка становить 4500,00 доларів США (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, яка має бути стягнута з відповідача за порушення зобов`язання у разі не повернення коштів у визначений домовленістю строк.

Відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник

своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно

до статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник (позичальник), який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора (позикодавця) зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, як плата за користування чужими коштами, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов`язання повернути борг відповідачем ОСОБА_2 не виконані, то є законні підстави для задоволення позову шляхом стягнення боргу у сумі 5370 (п`ять тисяч триста сімдесят) доларів США основного грошового зобов`язання відповідача за борговою розпискою, 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США зобов`язання за невчасне повернення основного боргу та три проценти річних за період з 31.05.2020 року по 30.06.2021 року у сумі 175 (сто сімдесят п`ять) доларів США.

Всього з відповідчки підлягають стягненню на користь позивача кошти у сумі 10045 (десять тисяч сорок п`ять) доларів США.

Щодо судових витрат

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2770 гривень, сплачений позивачем при поданні позовної заяви, що підтверджується квитанцією № від 29.06.2021.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за борговою розпискою від 30 липня 2019 року - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість за борговою розпискою від 30 липня 2019 року в сумі 5370 (п`ять тисяч триста сімдесят) доларів США основного грошового зобов`язання, 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США зобов`язання за невчасне повернення основного боргу та три проценти річних за період з 31 травня 2020 року по 30 червня 2021 року у сумі 175 (сто сімдесят п`ять) доларів США. Всього підлягають стягненню кошти у сумі 10045 (десять тисяч сорок п`ять) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 2770 (дві тисячі сімсот сімдесят) гривень, що підтверджується квитанцією № від 29.06.2021, яка наявнау матеріалах справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільного процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2022 року.

Повне наіменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Первомайським РВ УМВС України у Миколаївській області 28.09.1995, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник позивача: адвокат Лебедовська Людмила Юріївна, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3810/10 від 20.11.2008, договір про надання правової допомоги від 16.06.2021, ордер про надання правничої допомоги серії АІ № 1205139 від 21.02.2022,

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області 28.10.2010, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА