ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6054/22 Справа № 225/8262/21 Суддя у 1-й інстанції - Мигалевич В.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 21 червня 2022 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересовані особи - ОСОБА_2 , орган виконавчої служби - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , орган виконавчої служби: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), звернувся до суду зі скаргою на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), яка була уточнена 08 лютого 2022 року.

Скарга мотивована тим, що рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька по справі №2-889/11 від 20 лютого 2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до нього та визнано його батьком дитини, відомості про нього як батька включено до актового запису про народження дитини, прийнято рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), починаючи з 12 квітня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене рішення передано на виконання до Києво-Святошинського РВДВС ЦМУЮ (на сьогодні Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ), виконавче провадження ВП №34809234. 24 квітня 2018 року Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам №34809234/5 за період з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2018 року на загальну суму заборгованості 110 017,75 грн. 14 серпня 2018 року Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам №34809234/5 за період з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2018 року на загальну суму заборгованості 123 719,25 грн. Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01 лютого 2019 року за період з 01 квітня 2018 року до 31 січня 2019 року на суму заборгованості 132 856 грн.

Вказував, що в подальшому виконавче провадження було передано до Києво-Святошинського РВДВС ЦМУЮ (на сьогодні Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області (м.Київ), де державним виконавцем складено довідку розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 лютого 2019 року. В листопаді 2019 року Києво-Святошинським РВДВС ЦМУЮ складено довідку розрахунок заборгованості №31432 за період 28 лютого 2019 року - 31 жовтня 2019 року. 03 вересня 2021 року Вишневим ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) складено довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період 30 листопада 2019 року - 31 серпня 2021 року.

Зазначав, що довідки про розрахунок заборгованості складено виходячи із середнього заробітку по регіону, а не виходячи з реального отриманого доходу боржника, що призвело до безпідставного збільшення суми заборгованості. Так, за 2013 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 5 161,75 грн., в той час як мав становити 3 817,50 грн. В той же час, за 2014 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середньою заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 7 815,50 грн., в той час як мав становити 6 907,08 грн. За 2015 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середньою заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 15 670,75 грн., в той час як мав становити 3 276 грн. (з урахуванням положення приписів ч.2 ст.182 СК України щодо того, то розмір аліментів не може станови ти менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку). За 2016 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 26 083 грн., в той час як мав становити 5 079,83 грн. (з урахуванням положення приписів ч.2 ст.182 СК України щодо того, що розмір аліментів не може становити менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку),що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам. За 2017 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 33 458,25 грн., в той час як мав становити 9 486,53 грн., що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам. За 2018 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 33 833,65 грн., в той час як мав становити 11 103,83 грн., що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам. За 2019 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку з чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 2 230,75 грн., в той час як мав становити 1 013,50 грн., що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам.

Він звертався до виконавця в порядку ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» з заявою про врахування фактичного розміру отриманого доходу, однак виконавець наданих відомостей не врахував та перерахунку не здійснив, що є підставою для оскарження бездіяльності виконання. Виникнення заборгованості було зумовлено тим, що він не був достеменно впевнений у своєму батьківстві щодо дитини на яку стягувались аліменти, адже первісне рішення Пролетарського районного суду Донецької області від 20 лютого 2012 року про визнання його батьком дитини було постановлено лише на показах свідків, без проведення експертизи ДНК.

Після постановлення рішення суду він провів генетичну експертизу в м.Лас-Крузес, штат Нью-Мексико, СІЛА. За результатами ДНК-тестування, проведеного ГОВ ВЮТЕХСОМ'- від 31 січня 2013 року ймовірний батько ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини, оскільки в них не визначені генетичні маркери, з протестованих методів по генетичному сумісництву 5 з 15 протестованих показників не співпадають. Отримавши висновок з результатом ДНК тестування про те, що він не є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він звернувся з заявою про перегляд рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 20 лютого 2012 року про визнання батьківства у зв`язку з нововиявленими обставинами. Рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 травня 2013 року його заява про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 20 лютого 2012 року була задоволена, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено. 02 липня 2013 року рішенням апеляційного суду Донецької області, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 серпня 2013 року, рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 травня 2013 року скасовано, а рішення про визнання батьківства залишено в силі з підстав того, що поданий позивачем висновок експертизи не є нововиявленою обставиною.

Посилаючись на те, що 08 листопада 2018 року він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, в рамках розгляду якої врешті-решт було проведено судову генетичну експертизу та висновком експерта №СЕ-19/102-21/1768-БД судової молекулярно-генетичної експертизи від 26 березня 2021 року встановлено його батьківство, а відтак після ознайомлення з висновком експерта він самостійно почав виконувати рішення суду про стягнення аліментів, а тому просив суд визнати неправомірними та скасувати: довідку розрахунок заборгованості по аліментам №34809234/5, видану Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 24 серпня 2018 року, складену за період з 01 вересня 2012 року до 31 березня 2018 року на загальну суму заборгованості 110 017,75 грн.; довідку розрахунок заборгованості по аліментам №34809234/5, видану Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 14 серпня 2018 року, складену за період з 01 вересня 2012 року до 31 липня 2018 року на загальну суму заборгованості 123 719,25 грн.; довідку розрахунок заборгованості по аліментам, складену Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) станом на 01 лютого 2019 року за період з 01 квітня 2018 року до 31 січня 2019 року на суму заборгованості 132 856 грн.; зобов`язати Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) в особі державного виконавця, у чиєму провадженні перебуває ВП №34809234, здійснити повторний розрахунок та врахувати відомості про отриманий розмір офіційного доходу за період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2019 року.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 21 червня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 21 червня 2022 року скасувати та задовольнити його скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його права порушені та він правомірно оскаржив розрахунок заборгованості по аліментам саме в порядку оскарження рішень, дії або бездіяльності державного виконавця.

Заінтересована особа ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду, просила її залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наголошувала на тому, що скаржник, знаючи про свою заборгованість по сплаті аліментів, не вживав ніяких заходів. Тільки через 10 років подав докази з Пенсійного фонду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року було задоволене клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бордунової Н.О. про розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням адвокатом власних технічних засобів та електронного цифрового підпису, згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Попереджено, що відповідно до частини 5 статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

08 листопада 2022 року з 10 години 00 хвилин до 10 години 09 хвилин представник ОСОБА_1 - адвокат Бордунова Н.О. була відсутня в системі видеоконференцзв`язку.

У зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника ОСОБА_1 - адвокат Бордунової Н.О.

Розгляд справи розпочався за відсутності представника ОСОБА_1 - адвоката Бордунової Н.О. о 10 годині 10 хвилин.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Євсюка С.О., який приймав участь у розгляді справи у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Вишневому ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) перебуває виконавчий лист №889/11, виданий 15 травня 2012 року Пролетарським районним судом м.Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Зазначені обставини учасниками справи не оспорюються.

24 квітня 2018 року Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам №34809234/5 за період з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2018 року на загальну суму заборгованості 110 017,75 грн.

14 серпня 2018 року Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам №34809234/5 за період з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2018 року на загальну суму заборгованості 123 719,25 грн.

Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам становив на 01 лютого 2019 року за період з 01 квітня 2018 року до 31 січня 2019 року на суму заборгованості 132 856 грн.

У подальшому виконавче провадження було передано до Києво-Святошинського РВДВС ЦМУЮ (на сьогодні Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) де державним виконавцем складено довідку розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2019 року.

У листопаді 2019 року Києво-Святошинським РВДВС ЦМУЮ складено довідку розрахунок заборгованості №31432 за період 28 лютого 2019 року - 31 жовтня 2019 року.

03 вересня 2021 року Вишневим ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м.Київ) складено довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період 30 листопада 2019 року - 31 серпня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що державними виконавцями за період з 2013 року по 2019 рік було здійснено нарахування заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із середньомісячної заробітної плати для даної місцевості, відповідно до вимог ч.2 ст.195 СК України.

Боржник ОСОБА_1 вважає зазначені вище довідки, щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, такими що не відповідають діючому законодавству, оскільки він у період з 2013 по 2019 рік працював та мав офіційний дохід, виходячи з розміру якого і слід було вираховувати розмір заборгованості, у зв`язку з чим дії державних виконавців при проведенні розрахунку розміру заборгованості з урахуванням інших даних, без врахування реально отриманого доходу вважає незаконними.

Місцевий суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі, оскільки задоволення вимог скарги, у даному випадку буде фактично втручанням у право і обов`язок виконавця, надані йому законом, самостійно визначати розмір заборгованості за аліментами. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом у Постанові від 04 вересня 2019 року у справі №399/343/17-ц.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (заява №18357/91, від 19 березня 1997 року) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 №14 передбачено, що судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст.26, ч.4 ст.57 Закону N606-XIV, ст.121-2 ГПК, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст.248-22 ЦПК. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85,89 ЦПК, залишається без розгляду.

Згідно з п.9 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад здійснення виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як передбачено п.а ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби з пропущенням строку встановленого законом, така скарга залишається без розгляду.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.449 ЦПК України).

Колегія суддів наголошує на тому, що вказана стаття імперативно встановлює строк для звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

Відповідно до ст.ст.122,123 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Аналогічні положення містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а саме, відповідно до змісту пункту 16 цієї Постанови строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Такі дії можуть бути вчиненні і судом апеляційної інстанції під час здійснення апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, постановленої за результатами розгляду відповідної скарги.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження №61-16974св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №439/1493/15-ц (провадження №61-7804св19).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження ОСОБА_1 є дії органів ВДВС стосовно складання довідок розрахунків заборгованості по аліментам а саме, довідка №34809234/5 від 24 серпня 2018 року, складена за період з 01 вересня 2012 року до 31 березня 2018 року; довідка розрахунок заборгованості по аліментам №34809234/5 від 14 серпня 2018 року, складена за період з 01 вересня 2012 року до 31 липня 2018 року; довідка розрахунок заборгованості по аліментам, складена станом на 01 лютого 2019 року за період з 01 квітня 2018 року до 31 січня 2019 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з даною скаргою до суду ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся 08 грудня 2021 року (уточнив скаргу 03 лютого 2022 року).

В скарзі ОСОБА_1 зазначив, що порушення його прав є довготриваючим та фактично про нього він дізнався лише тільки після того, як не отримав відповідь стосовно перерахунку заборгованості на адвокатський запит, який отримано було державним виконавцем 29 листопада 2021 року (т.1 а.с.26,27,28).

В той же час аналогічні адвокатські запити були надіслані боржником на адресу ДВС 26 травня 2021 року та 07 вересня 2021 року (т.1 а.с.22,24).

Таким чином, розглянувши скаргу ОСОБА_1 по суті, суд першої інстанції залишив без уваги факт пропуску строку на подання даної скарги.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, ухвала Дзержинського міського суду Донецької області від 21 червня 2022 року підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_1 на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересовані особи - ОСОБА_2 , орган виконавчої служби - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,377,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 21 червня 2022 року скасувати та постановити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересовані особи - ОСОБА_2 , орган виконавчої служби - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.