Справа № 202/3636/22
Провадження № 4-с/202/23/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Доценко С.І.,

за участі секретаря Тарасової К.О.,

представника заявника Кириченка О.П.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро), стягувач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФАКТОР», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просила визнати незаконними дії начальника Індустріального ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ( м.Дніпро) щодо відмови зняти арешт з коштів боржника та скасування постанови старшого державного виконавця від 10.06.2022 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти ,які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 та стягнути з особи, дії якої оскаржуються понесені судові витрати в розмірі 992.40грн.

Скарга мотивована тим, що заявник є боржником у виконавчому провадженні №68803922 з виконання виконавчого листа № 202/32487/13-ц, виданого 17.01.2022 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська. Виконавчий лист знаходиться на виконанні в ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Нещодавно їй стало відомо, що державним виконавцем було винесено постанову від 10.06.2022 року про арешт коштів боржника. На підставі цієї постанови було накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , на який вона отримує соціальну допомогу та кошти на утримання дитини. Внаслідок цього, заявник позбавлена можливості забезпечувати нормальний рівень життя малолітньої дитини. Накладення коштів на зазначений рахунок вважає незаконним, тому що відповідно до п.п6,10 ч.1 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернуте на іншу допомогу на дітей, передбачену законом. Відповідно до ч.3 ст.52 зазначеного Закону не підлягають арешту в порядку , встановленому Законом кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання , спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено Законом. При зверненні до начальника ВДВС про скасування постанови державного виконавця, 05.07.2022 року вона отримала відповідь про відмову в задоволенні її заяви. Вважає такі дії начальника та постанову незаконними та поновити порушене право. Тому, на підставі 447-448 ЦПК України вона звернулась до суду та просить задовольнити скаргу.

Індустріальний ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ( м.Дніпро) та стягувач заперечень на скаргу не подали

Ухвалою від 13 липня 2022 року скаргу було залишено без руху для підтвердження поважності причин пропуску строку .

21.07.2022 року від заявника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 21.07.2022 року скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, та пояснив, що Стрижак є боржником у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час вона перебуває в декретній відпустці та доглядає малолітню дитину. Єдиний доход який вона отримує це соціальні виплати на дитину, які перераховуються на рахунок № НОМЕР_1 в АТ « ПриватБанк» Це цільові кошти і відповідно до Закону «Про виконавче провадження « заборонено на них накладати арешт. Договір з банком оформлений 30.06.2022 року, тобто саме для отримання соціальної допомоги на дитину. Чи оговорювались при укладенні договору особливі умови використання коштів йому не відомо. Випискою банку підтверджено, що надходили лише соціальні виплати на дитину. Арешт цих коштів ставить дитину в скрутне матеріальне становище.

Заявник (боржник), державний виконавець, а також стягувач в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час і місце судового розгляду

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, та пояснив, що Стрижак є боржником у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості за кредитним договором . На теперішній час вона перебуває в декретній відпустці та доглядає малолітню дитину. Єдиний доход який вона отримує це соціальні виплати на дитину, які перераховуються на рахунок № НОМЕР_1 в АТ « ПриватБанк» Це цільові кошти і відповідно до Закону «Про виконавче провадження « заборонено на них накладати арешт. Договір з банком оформлений 30.06.2022 року, тобто саме для отримання соціальної допомоги на дитину. Чи оговорювались при укладенні договору особливі умови використання коштів йому не відомо. Випискою банку підтверджено, що надходили лише соціальні виплати на дитину. Арешт цих коштів ставить дитину в скрутне матеріальне становище.

Вислухавши представника заявника (боржника), дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Право сторони виконавчого провадження звернутись до суду із скаргою на дію державного виконавця чи іншої посадової органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця під час виконання судового рішення до суду який видав виконавчий лист закріплено ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст.447 ЦПК України

Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Сторонами звернення не оспорюється та матеріалами скарги підтверджується що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у м..Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції ( м.Дніпро) знаходиться на примусовому виконанні виконавче провадження №68803922 за виконавчим листом № 202/32487/13-ц, виданим 17.01.2022 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №8 2007/840-К/1850-АП від 26.102007 на користь ПАТ КБ « Надра» , правонаступником якого визнано ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФАКТОР» ( а.с.34)

Постановою державного виконавця ВДВС Індустріального відділа державної виконавчої служби у м..Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції ( м.Дніпро) від 10.06.2022 року було накладено арешт на грошові кошти боржника на загальну суму стягнення 433293,72 грн, яка була надіслана на виконання до відповідних банків. При цьому оскаржувана постанова містить припис про накладення арешту на кошти боржника за виключенням коштів, що містяться на рахунках боржника , на які заборонено законом стягнення ( а.с.35-36 )

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 вересня 2021 року ОСОБА_3 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.11)

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.06.2022 року ОСОБА_1 за договором SAMDNWFC від 30.08.2021 року має картковий рахунок станом на 17.06.2022 року № НОМЕР_1 , на яку отримує соціальні виплати. Довідка не має застережень про спеціальний режим використання коштів або будь-яких інших обмежень чи відомостей про цільове використання коштів з зазначеного карткового рахунку за вказаним договором ( а.с.12)

Відповідно до відповіді начальника Індустріального ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) №19570 від 28.06.2022 року на звернення Стрижак про скасування арешту, заявнику відмовлено у знятті арешту коштів на розрахункових рахунках у зв`язку із відсутністю підстав. А саме тому що рахунок НОМЕР_1 на який надходить соціальна допомога, не є рахунком із спеціальним режимом користування і по день розгляду звернення з банку до виконавця не надходило жодного листа про неможливість арешту коштів з цього рахунку. ( а.с.18).

Відповідно до статтями 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.5 зазначеного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Загальний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений в статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацем другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених положень діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження 12-28гс20), а також постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц(провадження № 61-10611св20) , від 24 лютого 2021 року у справі № 756/1927/15-ц (провадження № 61-14725св20) від 02 серпня 2021 року в справі №711/841/14-ц (провадження № 61-8612св21).

Із наданих суду доказів встановлено, що постанова про арешт коштів боржника ґрунтується на примусовому виконанні судового рішення про стягнення заборгованості, в якому заявник є боржником.

Оскаржувана постанова державного виконавця була направлена на виконання до банків , в яких є рахунки боржника.

АТ КБ «ПриватБанк» в якому за договором SAMDNWFC від 30.08.2021 року відкритий картковий рахунок боржника ОСОБА_1 станом на 17.06.2022 року № НОМЕР_1 , після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику , повинен був повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, або рахунком на який законом заборонено накладення арешту таі повернути зазначену постанову без виконання.

Однак, таких повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не надходило та , враховуючи скаргу боржника, арешт на кошти був накладений.

Враховуючи вищезазначене, державний виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника.

Дії начальника ВДВС в частині відмови в задоволенні звернення ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти боржника, що перебувають на рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на положеннях абз.2 ч.2, п.1 ч. 2 ст. 59, пунктом 10 частини першою ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до яких обов`язок державного виконавця зняти арешт з коштів боржника обумовлюється наявність підстав, якими зокрема є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

На момент звернення з заявою ні банк ні боржник не надали державному виконавцю докази для підтвердження зазначених підстав.

Посилання заявника на довідку АТ «ПриватБанк» де зазначено про отримання соціальних виплат не є доказом того, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із чинним законодавством України, тому що банк не повідомив державного виконавця про цільове використання коштів боржника і заборону накладення такого арешту відповідно до закону, не повернув постанову без виконання , а наклав арешт на кошти боржника відповідно до зазначеної постанови.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Судові витрати складають 992.40 грн. судового збору, який був сплачений заявником при зверненні зі скаргою. На підставі ст. 452 ЦПК України судові витрати слід покласти на заявника .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у м..Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) та на постанову державного виконавця про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №68803922 про стягнення заборгованості на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФАКТОР».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосереднього до апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 08.08.2022 року.

Суддя С. І. Доценко