Ухвала

19грудня 2022 року

м. Київ

справа № 459/3497/20

провадження № 61-12521ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 червня 2022 року, додаткове рішення цього суду від 21 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області та Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що 05 вересня 2018 року він звернувся до Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про скоєння кримінального правопорушення у зв`язку із службовим підробленням заповіту від імені його батька ОСОБА_2 та його використання для незаконного отримання у власність майна в порядку спадкування, що спричинило тяжкі наслідки. 08 вересня 2018 року було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 000060, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України, щодо того, що службові особи Скоморохівської сільської ради у грудні 1993 року видали завідомо неправдивий офіційний документ. У вказаному кримінальному провадженні він є потерпілим. Він звертався зі скаргою до Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо бездіяльності у згаданому кримінальному провадженні, яке неодноразово закривалося постановами слідчого у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, однак такі постанови були скасовані процесуальним прокурором та слідчим суддею як передчасні, так як досудове розслідування було проведено неповно, не здійснено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні. Наразі кримінальне провадження триває, однак підозри нікому не пред`явлено. Незаконні рішення органу досудового розслідування вказують на неефективне розслідування кримінального провадження, яке триває протягом двох років і в якому фактично рік - це час, протягом якого діяли скасовані рішення про закриття кримінального провадження. Він вимушений був переносити негативні емоції та моральні страждання, які призвели до психологічного напруження та розчарувань в діях державних органів через таку триваючу бездіяльність. Неналежно виконуючи свої обов`язки, уповноважені особи відповідачів не вживають заходів до завершення кримінального провадження з притягненням винних осіб до відповідальності. Він вимушений витрачати свій час та зусилля на відновлення своїх прав та захист своїх інтересів. Враховуючи характер та обсяг страждань (душевних, психічних), яких він зазнав, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позивач визначив розмір завданої йому моральної шкоди в загальній сумі 25 000 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 67,26 грн судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 червня 2022 року стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 грн витрат на правничу допомогу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року апеляційні скарги Головного управління Національної поліції у Львівській області та Львівської обласної прокуратури залишено без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 червня 2022 року та додаткове рішення цього суду від 21 червня 2022 року - без змін

09 грудня 2022 року Львівська обласна прокуратура подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 червня 2022 року, додаткове рішення цього суду від 21 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481 грн.

Ціна позову в цій справі становить 25 000 грн, що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100 грн). Тобто справа № 279/2508/22 є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку Львівська обласна прокуратура мотивувала тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у сфері відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Суди попередніх інстанцій застосували статті 23, 1174, 1176 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо їх застосування, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справах № 638/9692/17, № 638/1413/17, від 30 січня 2019 року у справі № 199/1478/17, від 13 березня 2019 року у справах № 338/12193/16, № 454/1462/16, від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18, про те, що сам факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими за результатами розгляду скарг позивачів зобов`язано відповідачів вчинити певні процесуальні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачам моральної шкоди.

Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так як судова практика щодо розгляду справ за подібних правовідносин є сталою, а касаційна скарга Львівської обласної прокуратури не містить посилань на неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, що б вказувало на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання заявника на постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справах № 638/9692/17, № 638/1413/17, від 30 січня 2019 року у справі № 199/1478/17, від 13 березня 2019 року у справах № 338/12193/16, № 454/1462/16, від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18 не заслуговує на увагу, оскільки в цій справі: 1) позивач навів належне обґрунтування завданої йому моральної шкоди; 2) апеляційним судом встановлені обставини, необхідні для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 Цивільного кодексу України; 3) в цій справі доведено, що бездіяльність органу досудового розслідування завдала позивачу моральної шкоди.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17 зазначено: встановивши доведеними факти тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідача щодо проведення необхідної перевірки заяви позивача про злочин, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за його заявою, неодноразове прийняття слідчими прокуратури рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для заявника демонструє ігнорування його доводів, суди правильно застосували норми матеріального права та зробили обґрунтований висновок про заподіяння позивачу моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих потерпілому, враховуючи вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, доводи Львівської обласної прокуратури не свідчать про застосування апеляційним судом в цій справі норм права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених в постановах Верховного Суду.

Крім цього, посилання заявника на неврахування судами висновків, викладених в постановах Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, втім не є доводом, який у розумінні підпунктів а)-г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів». Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської обласної прокуратури на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 червня 2022 року, додаткове рішення цього суду від 21 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області та Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко