ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-о/753/415/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДАНЬКО В.В.

за участю:

заявник не з`явився;

представник заінтересованої особи не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник, ОСОБА_1 ) звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенськ Миколаївської області, одружилась та розірвала шлюб у вказаному місті і з народження по сьогоднішній день постійно проживає на території України.

Заявниця стверджувала, що отримувала на своє ім`я паспорт громадянина колишнього СРСР, який згодом було втрачено, та відсутності необхідності іншого документу, що посвідчує особу не отримувала.

Для отримання паспорта громадянина України у формі ID-картки заявниця в червні 2021 звернулася до Дарницького районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, однак, отримала відмову у видачі вказаного документа. Відмову було мотивовано тим, що заявниця не надала до територіального підрозділу ДМС судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991. У зв`язку із викладеним заявниця звернулася до суду з даною заявою.

На підтвердження факту проживання заявниця надала копії свідоцтва про народження, свідоцтва про розірвання шлюбу, довідки про склад сім`ї, акту по факту проживання особи за адресою, домової книги.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні.

В судове засідання представник заявниці не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся, проте надав письмові пояснення у яких вказав, що вважає, що заявниця надала достатньо документів для встановлення факту постійного проживання. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенськ Миколаївської області Української РСР.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.04.2021 заявниця проживала у АДРЕСА_1 з 1990 року, але на даний час не проживає.

З копії домової книги вбачається, що ОСОБА_1 , чия особа посвідчувалась паспортом виданим «Вознесенським РОВД», була зареєстрована за вищевказаною адресою.

Згідно Акту по факту проживання/не проживання особи за адресою від 15.07.2021 заявниця на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Для отримання паспорта громадянина України заявниця в червні 2021 звернулася до Дарницького районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, але через відмову в отриманні паспорта змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство » визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до розділу ІІ пункту 8 Указу Президента України від 27.03.2001 № 215, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24.08.1991 постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24.08.1991 особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991.

За положеннями ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) у судовому порядку підлягають встановленню факти: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява є законною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство», статтями 3, 5, 12, 13, 18, 258, 260, 265, 268, 273, 315 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, на території України, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.