Справа № 392/1320/20
Провадження № 2/392/70/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Березія Ю.А.,

секретар Кальна М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - інспектор СРПП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Рябоконь Володимир Сергійович

про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду на його користь матеріальної шкоди в сумі 10000 гривень, моральної шкоди в розмірі 100000 гривень та судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

Позов обґрунтований тим, що 23 лютого 2020 року інспектор СРПП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області старший лейтенант поліції Рябоконь В.С. відносно позивача склав протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 055055 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Позивача було обвинувачено в тому, що 23 лютого 2020 року о 19.43 по вул. Войнівській с. Нововознесенка Маловисківського району Кіровоградської області ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння керував автомобілем ВАЗ 2115, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

10 серпня 2020 року Кропивницьким апеляційним судом скасовано постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2020 року, закрито провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з незаконним притягненням позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було завдано як матеріальну так і моральну шкоду.

Позивач вказав, що для захисту від незаконного притягнення до адміністративної відповідальності він уклав договір про надання професійної правничої допомоги та додаткову угоду, згідно яких виплатив гонорар адвокату в сумі 10 000 гривень.

Позивач наголосив, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності та подальшого доведення своєї невинності, порушення звичайного способу життя.

Позивач вказав, що він тривалий час не бажав покидати своє житло. Деякі друзі перестали з ним спілкуватися, в сім`ї постійно відбувалися сварки, тому що після притягнення його до адміністративної відповідальності, з`явилися нові витрати, все це наклало відбиток на здоров`я позивача, він став постійно відчувати головні болі та перебувати в стресовому стані. Працівник поліції принижував честь та гідність позивача, застосовуючи відносно нього силу у присутності дружини та неповнолітньої дитини.

Позивач у судове засідання не з`явився; представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився; відповідно до поданого відзиву на позовну заяву в задоволені позову просив відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до чинного законодавства України встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативну-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду. Водночас даних щодо незаконного застосування до позивача адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного штрафу у позовній заяві та матеріалах справи не має. Висновків щодо незаконності дій, рішень посадових осіб Національної поліції та суду постанова Кропивницького апеляційного суду не містить. Позивач не зазнав будь-яких негативних правових наслідків.

Крім того, позивачем не надано належних доказів завдання моральних страждань, оскільки вони ґрунтуються лише на суб`єктивних твердженнях позивача, не підтверджених належними доказами, що є лише суб`єктивними припущеннями. Також позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди та критеріїв з яких він виходив визначаючи розмір шкоди. Тому, в задоволені позову просять відмовити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився.

Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву в задоволені позову просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що всупереч вимог чинного законодавства України позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про факт неправомірних дій з боку Департаменту патрульної поліції. Зазначає, що посилання представника позивача на поширення на її клієнта положень ч. 4 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є безпідставними та необґрунтованими.

У постанові Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2020 року в справі № 392/273/20 зазначено, що з матеріалів справи вбачається, що громадянин ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем ВАЗ 2115, реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, вчиняв злісну непокору законним вимогам працівників поліції. На вимогу працівника поліції пред"явити посвідчення водія, було виявлено ознаки алкогольного сп"яніння у водія. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.2.5 ПДР України, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, останній від продуття алкотестера "Драгер" та від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння в умовах лікарні відмовився в присутності двох свідків.

Кропивницьким апеляційним судом від 10 серпня 2020 року скасовано постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2020 року, закрито провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував протиправними діями працівника поліції з огляду на закриття провадження, однак вказані обставини не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими з огляду на відсутність факту встановлення адміністративним судом протиправності дій відповідача та його посадових осіб відповідно до норм чинного законодавства України. Посилання позивача, на те що він пережив або переживає моральні страждання не підтверджено допустимими доказами по справі. З наведених позивачем доказів неможливо встановити можливу реальну шкоду завдану особі, або будь-який причинний зв`язок стосовно можливо завданої моральної шкоди. Вважають вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими, а тому в задоволені позову просять відмовити в повному обсязі.

Третя особа інспектор СРПП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Рябоконь В.С. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу серії ОБ № 055055, 23 лютого 2020 року о 19.43 в с. Нововознесенка Новоукраїнського району Кіровоградської області по вул. Войнівська громадянин ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом ВАЗ 2115, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Від продуття приладу алкотестер «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків. Дії громадянина ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

10 серпня 2020 року Кропивницьким апеляційним судом скасовано постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп, закрито провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Отже, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №312/262/18, постанова від 21.10.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, а постановою суду провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача грошового відшкодування моральної шкоди.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, слід зазначити, що КУпАП не врегульовано розподілу судових витрат. Питання розподілу судових витрат може бути вирішено під час оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в порядку адміністративного судочинства. Тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки, позов задоволенню не підлягає, то і судові витрати на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, не підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись статтями 264, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - інспектор СРПП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Рябоконь Володимир Сергійович про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,

органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 липня 2022 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6 в м. Києві;

відповідач Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, вул. В. Чміленка, 41 в м. Кропивницькому, ;

третя особа ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Головуючий

суддя