Справа № 308/3024/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Курбатова Д.Л.

з участю

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Сюртівська сільська рада про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі уповноваженого представника ОСОБА_8 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Сюртівська сільська рада про виселення.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок належав матері позивачів - ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після спадкування будинку позивачі виявили намір вселитися до нього,однак в будинку без будь-яких правових підстав проживає відповідач ОСОБА_10 із сімєю. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між позивачами та відповідачем стосовно її проживання у житловому будинку не існує. Відповідач не є членом сімї або родичем. Залишаючись проживати у належному позивачам будинку АДРЕСА_1 відповідач створює тим самим перешкоди у користуванні цим будинком на власний розсуд.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає звільнити будинок, позивачі змушені звернутись до суду з метою захисту порушених прав.

З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач проживає в будинку без будь-яких правових підстав , що перешкоджає позивачам в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, просить суд ухвалити рішення яким виселити ОСОБА_10 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

05.11.2019 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого проти задоволення позову заперечує. Зазначила, що 26.03.1968 року її мати ОСОБА_11 придбала будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

У 1989 році її батьки побудували другий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , куди вони всі переїхали жити разом з братом, а сестра ОСОБА_12 з донькою ОСОБА_13 , яка є позивачем по справі ОСОБА_14 залишились проживати в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В цьому ж році у неї народилася друга дитина ОСОБА_15 , яка є позивачем ОСОБА_3 .

У 1999 році ОСОБА_9 разом з своїми доньками ОСОБА_13 та ОСОБА_16 переїхали жити до чоловіка в село Минай, Ужгородського району.

З 1999 року даний будинок більше як 10 років, здавався в оренду.

З 2012 року вона разом зі своїми дітьми переїхали жити в будинок АДРЕСА_1 де і проживає по теперішній час.

ОСОБА_11 зазначає, що оскільки її мама є єдиним власником даного будинку і з її дозволу вона проживає там, веде господарство, оплачує комунальні платежі, тому вона має всі законні підстави на проживання в даному будинку.

В ході розгляду справи, 06.07.2020 року позивач, скориставшись наданими йому правами передбаченими ст. 49 ЦПК України, подав до суду заяву про зміну предмета позову , відповідно до якої просив суд виселити з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_5 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позиція сторін справи :

Позивачі у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату час і місце розгляду справи.

Представник позивачів в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про зміну предмета позову. Звернув увагу суду на приписи ст.ст.101-103 Цивільного кодексу УРСР 1963р. (у редакції станом на 1988-1989 роки) , згідно якої в особистій власності громадянина або подружжя, яке проживало спільно, та у його неповнолітніх дітей міг бути лише один житловий будинок з граничним розміром жилої площі не більше 80 кв.м. Якщо в особистій власності громадянина або у подружжя, яке проживає спільно, та у його неповнолітніх дітей ставало з підстав, що допускається законом, більше одного жилого будинку, власник був вправі на свій вибір залишити у своїй власності будь-який з будинків, а інший будинок (будинки) повинен був протягом року відчужити (продати, подарувати тощо). Наголосив на тому, що з 1989 року власником будинку стала ОСОБА_9 , а після її смерті в порядку спадкування позивачі.

Відповідач ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві. Вказала на те, що 26.03.1968 року її мати ОСОБА_11 придбала будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і вони всі там проживали. В подальшому ій надали дозвіл побудувати будинок . В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви відповідач ОСОБА_10 не зявилась.

Представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві. Вказала на те, що відсутні підстави для виседення відповідача та членів її сімї. Ними готується позовна заява для зернення до суду. Будинок належить матері відповідача ОСОБА_10 . В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви представник відповідача ОСОБА_10 не зявилась.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації, в судове засідання не зявився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Сюртівська сільська рада в судове засідання не зявився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Окрім цього, подав до суду висновок про не доцільність виселення неповнолітнього ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяви, клопотання сторін:

13.06.2019 року представником позивача на виконання ухвали суду подано до суду позовну заяву в новій редакції.

25.10.2019 року відповідачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

05.11.2019 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.

10.12.2019 року представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву.

10.12.2019 року представником позивача подано до суду заперечення на відзив.

17.12.2019 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

05.06.2020 року представником позивача подано до суду заяву на ознайомлення з матеріалами справи.

06.07.2020 року представником позивача подано до суду заяву про зміну предмету позову.

05.10.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про приєднання доказів.

25.11.2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

08.02.2021 року представником органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

16.03.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

19.04.2021 року до суду надійшов висновок Сюртівської сільської ради щодо доцільності виселення неповнолітнього ОСОБА_17

20.04.2021 року представником органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

23.04.2021 року до суду надійшов висновок Сюртівської сільської ради щодо доцільності виселення неповнолітнього ОСОБА_17

23.04.2021 року позивач ОСОБА_18 ( ОСОБА_14 ) подала до суду заяву про проведення розгляду справи без її участі.

11.05.2021 року представником сільським головою подано до суду клопотання про розгляд справи без участі.

27.05.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про приєднання доказів.

27.05.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

04.10.2021 року представником органу опіки та піклування подано до суд клопотання про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на належну третю особу.

09.12.2021 року представником органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

02.03.2022 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

04.05.2022 року представником органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

19.05.2022 року представником органу опіки та піклування подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.04.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03 вересня 2019 року суддею Бенца К.К. прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25 листопада 2020 року клопотання про залучення до участі у справу співвідповідачів та третьої особи задоволено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року клопотання про залучення третьої особи задоволено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2021 року закрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, наякі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи:

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом від 26.12.2018 року спадкоємцями житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 30.10.2012 року виконавчим комітетом Часлівецької сільської ради є її доньки ОСОБА_14 , 1986 р.н. та ОСОБА_3 , 1989 р.н. в рівній долі по 1/2 частці кожен. ( а.с. 9,90)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом від 26.12.2018 року спадкоємцями приватизованої земельної ділянки площею 0,1910 га розташованої на території АДРЕСА_1 , відведеної померлому ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, є її доньки ОСОБА_14 , 1986 р.н. та ОСОБА_3 , 1989 р.н. в рівній долі по 1/2 частці кожен. ( а.с. 10,91)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом від 26.12.2018 року спадкоємцями приватизованої земельної ділянки площею 0,0800 розташованої на території АДРЕСА_1 , відведеної померлому для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, землі житлової та громадської забудови, є її доньки ОСОБА_14 , 1986 р.н. та ОСОБА_3 , 1989 р.н. в рівній долі по 1/2 частці кожен. ( а.с.92)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 151207865 від 27.12.2018 року земельна ділянка, площею 0,08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності - 1/2 частки ОСОБА_14 ( а.с. 93)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 151210314 від 27.12.2018 року земельна ділянка, площею 0. 191 га для ведення особистого селянського господарства,за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності - 1/2 частки ОСОБА_14 ( а.с. 94)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 151206319 від 27.12.2018 року житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами,за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності - 1/2 частки ОСОБА_3 . (а.с.11)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 151206105 від 27.12.2018 року житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами,за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності - 1/2 частки ОСОБА_14 . ( а.с. 12)

Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 15.07.1989 року домоволодіння в цілому , яке складається із одного будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9 на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Ужгородської районної ради депутатів трудящих № 101від 12 липня 1989 року. ( а.с. 95)

Відповідно до довідки начальника Ужгородського районного підприємства технічної інвентаризації за № 13 від 21.05.1993 року будинковолодіння АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_9 в цілому. ( а.с. 96)

Рішенням Коритнянської сілської ради народних депутатів Ужгородського району Закарпатської області від 29.05.1991 року про надання дозволу на перебудову житлового будинку на старому місці ОСОБА_9 було вирішено надати дозвіл на перебудову житлового будинку на старому місці гр ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 . ( а.с. 26)

Відповідно до довідки сільського голови Часлівецької сільської ради Ужгородського району від 30.01.2019 за № 14 ОСОБА_10 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , а постійне місце проживання АДРЕСА_1 . ( а.с. 27)

Відповідно до довідки сільського голови Часлівецької сільської ради Ужгородського району від 05.11.2019 за № 197 за адресою АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_10 зареєстровані: ОСОБА_19 - донька 1991 р.н., ОСОБА_20 син, 1992 р.н., ОСОБА_21 син 1993 р.н., ОСОБА_6 донька 1996 р.н., ОСОБА_22 донька 1998 р.н., ОСОБА_7 донька 2000 р.н., ОСОБА_6 син 2004 р.н. ( а.с. 70)

Відповідно до довідки виданої виконкомом Коритнянської сільської ради народних депутатів 07.06.1991 р. за № 443, ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 , на праві особистої власності має будинок і разом з нею проживає донька ОСОБА_23 та донька ОСОБА_3 ( а.с. 97)

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_23 після укладення шлюбу з ОСОБА_24 змінила прізвище з « ОСОБА_25 » на прізвище « ОСОБА_26 ». ( а.с. 98)

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_14 після укладення шлюбу з з ОСОБА_27 змінила прізвище з « ОСОБА_26 » на прізвище « ОСОБА_18 ». ( а.с. 126)

Відповідно до довідки виданої сільським головою Часлівецької сільської ради Ужгородського району від 16.12.2019 року за № 292 з 2012 року ОСОБА_10 постійно проживає за адресою АДРЕСА_3 , без реєстрації. Разом з нею проживають без реєстрації донька ОСОБА_6 , 1996 р.н., донька ОСОБА_7 , 2000 р.н., син ОСОБА_6 , 2004 р.н. ( а.с. 109)

Як вбачається з матеріалів справи на адвокатський запит сільським головою Часлівецької сільської ради була надана відповідь від 17.09.2020 року за № 171 відповідно до якої на підставі запису в по господарській книзі виконкому Коритнянської сільської ради народних депутатів головою сімї дворогосподарства АДРЕСА_3 з 1989 року значиться ОСОБА_9 , а на підставі запису в по господарській книзі виконкому Коритнянської сільської ради народних депутатів головою сімї дворогосподарства АДРЕСА_2 з 1988 року значиться ОСОБА_11 ( а.с. 137)

Разом з тим , ОСОБА_4 зазначає, що власником будинку АДРЕСА_3 є її мати ОСОБА_11 , яка придбала його на підставі договору купівлі-продажу від 26.03.1968р., посвідченим секретарем Коритнянської сільської Ради депутатів трудящих ( а.с. 64) . За життя ОСОБА_11 , залишила заповіт, відповідно до якого заповіла своїй доньці ОСОБА_10 будинок АДРЕСА_3 ( а.с. 67)

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо права проживання у будинку АДРЕСА_3 , яке на праві приватної часткової власності належить позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Предметом позовних вимог є виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікційний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) з будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Нормативно-правове обґрунтування :

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Оцінюючи доводи сторін спору щодо права власності на будинок, суд виходить з наступного.

Виходячи з досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається , що у 1988 році ОСОБА_11 , як власник Будинку, набула у власність ще один будинок АДРЕСА_2 , ставши одночасно власником цих двох будинків.

За приписами ст.ст.101-103 Цивільного кодексу УРСР 1963р. (у редакції станом на 1988-1989 роки) в особистій власності громадянина або подружжя, яке проживало спільно, та у його неповнолітніх дітей міг бути лише один житловий будинок з граничним розміром жилої площі не більше 80 кв.м. Якщо в особистій власності громадянина або у подружжя, яке проживає спільно, та у його неповнолітніх дітей ставало з підстав, що допускається законом, більше одного жилого будинку, власник був вправі на свій вибір залишити у своїй власності будь-який з будинків, а інший будинок (будинки) повинен був протягом року відчужити (продати, подарувати тощо).

У зв`язку з наведеними приписами законодавства суд зазначає, що ОСОБА_11 повинна була один зі згаданих будинків залишити у своїй власності, а інший протягом року відчужити у будь-який спосіб.

На виконання названих приписів закону у липні 1989 року відбулося відчуження Будинку АДРЕСА_3 на користь доньки ОСОБА_9 , яке було оформлено рішенням виконкому Ужгородської районної Ради депутатів трудящих від 12.07.1989р. №101 і свідоцтвом від 15.07.1989р. про право особистої власності на домоволодіння. ( а.с. 95)

Таким чином, належними та допустимими доказами доведено, що з 1989 року власником АДРЕСА_3 стала мати позивачів ОСОБА_9 , а після її смерті співвласниками Будинку АДРЕСА_3 у порядку спадкування стали її доньки - позивачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, з наданих Часлівецькою сільською радою довідок від 30.01.2019р. №14 і від 16.12.2019р. №292 слідує, що у Будинку АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_10 разом зі своїми дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_5 , які є співвідповідачами у справі.

Зазначені обставини визнає також відповідач ОСОБА_10 у своїх заявах по суті спору.

Відтак, суд погоджується з доводами позивачів про те, що відповідачі проживають у Будинку АДРЕСА_3 без будь-яких правових підстав.

Разом з тим у статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В чинному законодавстві закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб(ст.ст.316,317,319,321ЦКУкраїни).

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника,у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом,який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно з ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Тому, внаслідок проживання у Будинку АДРЕСА_3 відповідачі беззаперечно порушують майнові і житлові права позивачів, як законних співвласників будинку.

Частина 2 ст.109 ЖК УРСР передбачає загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення.

Як виняток, допускається виселення осіб без надання їм іншого жилого приміщення, якщо вони самоправно зайняли жиле приміщення (ч.3 ст.116 ЖК УРСР)

Враховуючи, що відповідачі фактично самоправно зайняли жиле приміщення у житловому будинку АДРЕСА_1 , який їм на праві власності не належить, жодного правового відношення до вказаного будинку вони не мають, суд визнає цих осіб такими, що самоправно зайняли приміщення у належному позивачам Будинку житловому будинку АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених змінених позовних вимог про виселення відповідачів з Будинку без надання їм іншого житлового приміщення.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, проживання відповідачів у будинку порушує права позивачів вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що змінена позовна заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки позивачі належними і допустимими доказами довели ті обставини на які посилалися, як на підставу своїх вимог.

Щодо розподілу судових витрат

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновки Суду щодо позовної заяви та задоволення позовних вимог , у порядку частин першої та другої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів за позовом підлягає стягненню фактично сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено.

Керуючись наведеними вище приписами законодавства, ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.109, 116, 150 ЖК УРСР і ст.ст.4, 13, 76-83, 89, 223, 258, 259, 263-265, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Змінену позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діє у власних інетересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Сюртівська сільська рада про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікційний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (мешканця АДРЕСА_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 256,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (мешканця АДРЕСА_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 256,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікційний номер НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_2 (мешканки АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (мешканця АДРЕСА_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 256,13 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 );

Позивач ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_4 );

Відповідач ОСОБА_4 (місце реєстрації АДРЕСА_5 );

Відповідач - ОСОБА_6 (місце реєстрації АДРЕСА_5 );

Відповідач - ОСОБА_7 - (місце реєстрації АДРЕСА_5 )

Відповідач - ОСОБА_5 - (місце реєстрації АДРЕСА_5 ), в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації (місцезнаходження м. Ужгород, вул. Загорська, 10, 88000)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Сюртівська сільська рада (місцезнаходження с. Сюрте, вул. Ракоці, 2, Ужгородського району 89432).

Дата складання повного тексту судового рішення - 04.07.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца