№ 207/5585/21
№ 2/207/501/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Пономаренко В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, в якій посилаючись на те, що вона перебувала у фактично шлюбних стосунках з ОСОБА_2 . Від цих стосунків з відповідачем мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 08.10.2019 р. по справі 207/1240/19 відповідач визнаний батьком дитини і вирішено стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частин з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини, починаючи з 09.04.2019 р..

Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, складено відповідний актовий запис № 287, де батьком дитини записаний відповідач.

Дочка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, за станом здоров`я знаходиться на диспансерному обліку, має діагноз: остеохондропатія бугристості б/бердових кісток (Хвороба Осгуд-Шлаттера) та супутні, тобто, хвороба є хронічною і дитина потребує постійного медичного лікування для забезпечення життя та постійний прийом медичних препаратів, масажів, медичних процедур, лікування в стаціонарах кожні 3-ри місяці, огляди спеціалістів, тому, її лікування потребує значних матеріальних витрат, відповідач їм не допомагає.

Внаслідок невиконання відповідачем батьківських обов`язків за рішенням суду щодо сплати аліментів, вона змушена була звернутися до Криничанського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

За її заявою Криничанським ВДВС відкрито виконавче провадження ВП 60804124.

Відповідач працює, матеріально забезпечений і має можливість допомагати хворій доньці, однак допомоги не надає, тому вона була змушена звернутись до суду із даною позовною заявою. Зменшені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності. Зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, надали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Зменшені позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені зменшені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що від фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 14.11.2019 року, актовий запис № 287. (а.с. 4).

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 08.10.2019 р. по справі 207/1240/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частин з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття дитини, починаючи з 09.04.2019 р.. (а.с.5-6).

Згідно довідки про скла сім`ї №001153630 від 16.12.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №9759 від 07.09.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз: остеохондропатія бугристості б/бердових кісток (Хвороба Осгуд-Шлаттера) та супутні, хвороба є хронічною. За станом здоров`я знаходиться на диспансерному обліку, потребує постійного медичного лікування для забезпечення життя та постійний прийом медичних препаратів, масажів, медичних процедур, лікування в стаціонарах кожні 3-ри місяці, огляди спеціалістів.(а.с.7-12).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)

Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми грошових коштів в розмірі 750,00 грн., оскільки сума грошових коштів, що складає предмет спору, підтверджена наданими позивачем доказами, виписками МСЕК, консультативними висновками спеціалістів, чеками та визнається судом у розрізі даного спору як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, пов`язаними із хворобою.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи пощтові витрати та витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру поштових витрат та витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає копії квитанцій та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві позивач окрім іншого просить також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн., однак позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу. Отже у стягненні витрат на правничу допомогу позивачу слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн., оскільки позивач при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 79, 141, 155, 180, 185 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично понесені додаткові витрати на лікувально-реабілітаційні заходи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 908 гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.О. Бистрова