Справа № 752/8814/20
Провадження № 2/752/876/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Нікітенко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, -

в с т а н о в и в:

8 травня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" (далі - позивач, ТОВ "Теплопостачсервіс") звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, яким позивалося до ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, надає ці послуги, в тому числі і відповідачці ОСОБА_1 за адресою: будинок АДРЕСА_1 , в якому відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , та нараховує плату за них, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів - рахунки на оплату послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Додержуючись вимог законодавства України між позивачем і відповідачем 26.10.2016 року укладено договір № 46/1/586 «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води», у якому погодили у т.ч. умови про предмет договору та про порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Разом з тим, з моменту набуття права власності на квартиру відповідач отримує від позивача комунальні послуги, не відмовляється від них та фактично споживає їх.

Оскільки Відповідач систематично не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг внаслідок чого у споживача існує заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з листопада 2016 року по березень 2020 року - 8363,09 гривень; за надані послуги з централізованого постачання гарячої води за період з квітня 2017 року по березень 2020 року - 259,88 гривень. Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заборгованість боржника становить:

-сума інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 1255,18 грн;

-сума 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 514,97 грн.

Таким чином, ТОВ "Теплопостачсервіс" просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь зазначену вище заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду - 2102,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 17 липня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 16-17).

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов ТОВ «Теплопостачсервіс», у якому відповідач заперечує проти позову, вважає ціну позову непідтвердженою будь-якими доказами, внаслідок безпідставного, необґрунтованого та протиправного нарахування вартості наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з огляду на наступне.

Звертає увагу, що оплата послуг відповідачем з постачання теплової енергії проводиться відповідно до показників лічильника кількості тепла, введеного в експлуатацію 29.11.2016 року. Оплата послуг з постачання гарячої води проводиться за показниками лічильника, який пройшов повірку відповідно до вимог чинного законодавства.

Зазначив, що позивачем було здійснено розрахунок вартості наданих послуг без врахування наявної у відповідача соціальної пільги. Звернувшись до суду із заявою позивач не врахував, що відповідачем на рахунки позивача у квітні, травні 2019 року за послуги з централізоване опалення було сплачено 1490,62 грн, за гаряче постачання гарячої води на суму 259,88 грн. Також позивачем не враховані показники лічильників спожитих комунальних послуг відповідачем, які були своєчасно ним надані.

Крім того стверджує, що позивачу ТОВ "Теплопостачсервіс" жильцями будинку щомісячно надавались показники лічильника МЗК, однак позивач подані відомості до уваги не брав та формував рахунки оплати за житлово-комунальні послуги на необґрунтованих та безпідставних даних. Просив застосувати позовну давність.

У відповіді на відзив позивач просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що звернувся до суду з дотриманням строків позовної давності. Вказав на те, що розрахунок заборгованості зроблений відповідно до п. 7 Договору про надання послуг та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води з урахуванням наявної у відповідача соціальної пільги.

У судовому засіданні 05.10.2022 року учасники справи відсутні. Представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

З огляду на те, що відповідач скористався своїм правом подати до суду заяви з процесуальних питань, позивач, у свою чергу, скористався правом відповіді, суд дійшов до висновку розглянути справу по суті за відсутності представника позивача та відповідача, ухвалити судове рішення на підставі доказів наявних у матеріалах справи.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на утриманні та обслуговуванні товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс".

Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 162 ЖК УРСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав № 1441/15/L-586 від 21.10.2015; Акту прийому-передачі квартири АДРЕСА_4 від 04.04.2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 34699172 від 10.04.2017 року, засвідчене приватним нотаріусом КМНО Пасічник С.Г. (а.с. 11) та споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які постачає позивач.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Голосіївської РДА № 12729403 від 17.07.2020 відповідач ОСОБА_1 13.12.1961 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за вказаною вище адресою з 12.04.2017 (а.с. 15).

Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачу, так само як і звернень останньої з приводу відмови від отримання таких послуг.

Відповідно до ст. ст. 19-20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір із виконавцем про надання йому житлово-комунальних послуг.

Судом також встановлено, що 26 жовтня 2016 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» і відповідачем укладено договір № 46/1/586 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, у якому погодили у т.ч. умови про предмет договору та про порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. У п. 4 Договору зазначені характеристики засобів обліку гарячої води і теплової енергії: лічильник ГВП ЛК-15 заводський № 5371029 та лічильник тепла типу «Ultraheat Т230» заводський № 68913816 (а.с. 6-7).

Так, матеріали справи містять докази, що квартира АДРЕСА_2 з 29.11.2016 року обладнана тепловим лічильником типу «Ultraheat Т230» заводський № 68913816, який повірено Укрметртестстандартом 30.07.2020 року, і це підтверджено актами введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 114,115,116).

Відповідно до актів введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії від 30.08.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , під`їзд 6 виконано роботи з монтажу вузлів обліку теплової енергії, а саме встановлено: лічильник тепла типу «Ultraheat Т350/2WR6», заводський номер 69164290 та лічильник тепла типу «Ultraheat Т350/2WR6», заводський номер 69164301 (а.с. 99,100).

Листом ТОВ «Теплопостачсервіс» від 02.03.2018 № 596 споживача ОСОБА_1 повідомлено, що його показники засобу обліку тепла зафіксовано та нарахування здійснюється з урахуванням переданих показників (а.с. 94).

Також встановлено, що ініціативна група 6 під`їзду будинку АДРЕСА_1 на ім`я директора ТОВ «Теплопостачсервіс» ОСОБА_2 подавала показники лічильників тепла місць загального користування за період: з грудня 2018 року по квітень 2019 року та з листопада 2019 по березень 2020 року, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (а.с. 163-172).

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх доводів ТОВ «Теплопостачсервіс» надав суду розрахунок заборгованості.

Відповідно до довідки про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення та гаряче водопостачання № 46/1-586Т від 21.04.2020, наданої позивачем та перевіреної судом, вбачається, що борг відповідача становить 8622,97 гривень, який в себе включає: 8363,09 грн заборгованість за послуги з центрального опалення та заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 259,88 грн (а.с. 8).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, згідно з зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідач вказує на необґрунтованість ціни позову, недоведеність заявлених вимог, оскільки незрозуміло з яких показників позивач робить обчислення вартості наданих послуг. Зазначає, що показники лічильників спожитих комунальних послуг ним були надані позивачу своєчасно, однак, подані показники позивачем до уваги не брались, і у розрахунку вказані відомості без пояснення їх структури.

Тому, з січня 2018 року ОСОБА_1 сплачував за централізоване опалення окремо за показами індивідуального лічильника тепла та показами лічильників тепла МЗК шостого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , що підтвердив квитанціями про сплату (а.с. 103-113).

Як зазначено вище, 26.10.2016 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» і відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір № 46/1/586 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води до квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 позивачем у справі ТОВ «Теплопостачсервіс».

Зі змісту договору № 46/1/586 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а саме пунктів 13,20,21 встановлено, що: за наявності у житловому приміщенні (квартирі) засобів обліку води і теплової енергії, які відповідають вимогам, що визначені в Законі України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що встановлюють вимоги до засобів вимірювальної техніки, справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених договором або в інших випадках передбачених чинним законодавством України; споживач зобов`язаний забезпечити доступ доквартирних засобів обліку гарячої води і теплової енергії представників виконавця за наявності в них відповідного посвідчення для зняття контрольних показань засобів обліку гарячої води та/або теплової енергії, згідно з вимогами нормативно-правових актів у сфері централізованого опалення та гарячого водопостачання; щомісячно знімати та надавати виконавцю показання квартирних засобів обліку в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше) та зазначати показання квартирних засобів обліку у платіжних документах (попередні, поточні показники лічильників, різницю між показниками лічильника); контролювати установлені міжповіркові інтервали, а також проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, обслуговування та ремонт; виконавець має право у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії звернутися до акредитованої лабораторії для проведення експертизи їх технічного стану та метрологічної повірки за рахунок споживача.

Зі змісту наданих суду відповідачем актів від 29.11.2016 та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №24-1-2К/17015 судом встановлено, що ОСОБА_3 виконуються зобов`язання щодо повірки квартирного засобу обліку, а саме теплового лічильника типу «Ultraheat Т230» заводський № 68913816, яким обладнане належне йому на праві приватної власності житлове приміщення - квартира АДРЕСА_3 .

Таким чином, нарахування оплати за надані послуги повинно здійснюватися відповідно до показників лічильників.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за централізоване опалення містить дані тільки про нарахування за індивідуальними засобами обліку і не містить окремого розрахунку суми заборгованості за опалення місць загального користування (МЗК), як складової ціни позову. Позивач поєднав однією сумою опалення квартири з опаленням МЗК та у своїй відповіді на відзив не спростував достовірність повідомлених відповідачем показників індивідуального лічильнику опалення житлового приміщення та лічильників МЗК.

Отже, суд доходить до висновку, що зазначена вище довідка містить тільки загальну інформацію про вартість послуги, що надається ТОВ «Теплопостачсервіс» відповідачу ОСОБА_1 , без розмежування боргу по оплаті опалення місць загального користування загальною площею розподілу 13420,80 та безпосередньо житлового приміщення площею - 103,9/89,7/14,2, а тому суд позбавлений можливості прийти до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру заборгованості були враховані показники всіх теплових лічильників.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що оснащення окремих приміщень у будівлях вузлам розподільного обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мер виконавцем відповідної послуги.

У відповідності до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються.

Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 6 Порядку технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: 1) окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); 2) принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; 3) під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; 4) можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.

З викладеного убачається, що визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії передбачено критерії до внутрішньобудинкової системи опалення та що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна лише за одночасного дотримання усіх чотирьох критеріїв.

При цьому технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі (п. 4 Порядку).

У пункті 3 Порядку визначено, що розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення, будівлю.

Частина 2 статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає, що споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором.

Пункт 9 Правил визначає, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.

Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Крім того, згідно з п.14 Порядку, показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.

Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Пункт 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630 визначає, що опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас.

З огляду на встановлені судом обставини, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Теплопостачсервіс» у частині стягнення з ОСОБА_1 боргу з централізованого опалення у розмірі 8363,09 гривень та нарахованих до стягнення штрафних санкцій з підстав порушення строків виконання зобов`язань щодо сплати вартості комунальних послуг з централізованого опалення.

Позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» про стягнення з відповідача заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 259,88 гривні, що виникла у березні 2020 року, теж задоволенню не підлягають, оскільки цей борг був сплачений ОСОБА_1 у квітні 2020 року, що підтверджується випискою Ощадбанку від 24.11.2020 (а.с. 136).

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провожиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України.

При цьому, власник порушеного права може скористатися не любим, а конкретним способом захисту свого права, який, як правило, прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Оскільки оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово- комунальних послуг, що є різновидом претензії чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживач у випадку пред`явлення до нього вимог про стягнення таких нарахувань вправі заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 462/5889/16-ц.

Враховуючи викладене, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 15, 16, 509, 526, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостачсервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк