Справа № 214/4758/22
4-с/214/32/22
У Х В А Л А

Іменем України

про повернення скарги

23 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та рішення Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо накладення арешту на майно боржника,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України на дії та рішення Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо відмови зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , накладений постановою АМ №108872 від 13 травня 2009 року. Вимоги скарги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки є її сином. При зверненні до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Гуц Ю.В. з приводу оформлення спадкових прав на майно після смерті матері йому стало відомо, що на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, у тому числі житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови АМ №108872 від 13 травня 2009 року Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ, запис про обтяження №8710495 від 13 травня 2009 року, у зв`язку з чим у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. З приводу зняття арешту з майна він звернувся до відділу ДВС, де отримав відповідь, що виконавче провадження знищене за закінченням терміну зберігання, а тому можливість зняти арешт відсутня. Заявник зауважив, що у ОСОБА_2 відсутні будь-які борги чи невиконані зобов`язання перед іншими кредиторами, жодних вимог від кредиторів в рамках спадкування не заявлялось. Оскільки наявність арешту на нерухомому майні спадкодавиці ОСОБА_2 без поважної причини, без відкритого виконавчого провадження, є безпідставною та перешкоджає заявникові вільно реалізувати спадкові права, він вимушений звернутися до суду.

Дослідивши зміст та вимог скарги, долучені до неї матеріали, суд приходить до висновку про необхідність її повернення заявникові з огляду на таке.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дослідженням змісту скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що 13 травня 2009 року постановою Саксаганського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції на майно ОСОБА_2 як боржника, у тому числі житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, номер запису про обтяження 8710495 від 13 травня 2009 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відомості про виконавче провадження, за яким боржником була б ОСОБА_2 відсутні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 13 лютого 2021 року). Про свої права на спадкове майно після її смерті заявив ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом (син, докази на підтвердження факту родинних відносин заявником надано). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гуц Ю.В. листом від 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено з огляду на наявність зазначеного вище обтяження на спадковому майні.

Таким чином, фактично ОСОБА_1 оскаржує дії та рішення органу ДВС з приводу накладення арешту на майно в рамках виконавчого провадження, де боржником була ОСОБА_2 . Звертаючись до суду з вказаною скаргою, заявник ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті своєї матері ОСОБА_2 зазначив, щоСаксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) безпідставно не вирішив питання зняття арешту з майна боржника, у тому числі після її смерті, через що він позбавлений можливості вільно реалізувати свої спадкові права.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.447 ЦПК України лише сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була стороною виконавчого провадження боржником, в рамках якого на її майно було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови АМ №108872 від 13 травня 2009 року Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ. Відомості про наявність цього виконавчого провадження відсутні. ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був залучений стороною виконавчого провадження як правонаступник боржника.

Враховуючи наведені положення процесуального закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заявник не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку ст. 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження, де боржником була ОСОБА_2 , в порядку ст. 447 ЦПК України.

Положеннями Розділу 7 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», якими врегульовано процедуру подачі та розгляду скарг на рішенням, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, не врегульовано питання правових наслідків подачі скарги в порядку ст.447 ЦПК України особою, яка не є стороною виконавчого провадження.

Згідно із ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У свою чергу, відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, з урахуванням ч.9 ст.10 ЦПК України суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме положення п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України в частині застосування інституту повернення скарги, та подану ОСОБА_1 скаргу повернути.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові, що його право може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подачі негаторного позову про визнання права власності на це спадкове майно і про зняття з нього арешту, з урахуванням положень ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», що відповідатиме правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18, та в постанові від 22 січня 2020 року у справі №340/25/19.

При цьому суд звертає увагу заявника, якщо підставою позову є неправомірні, на його думку, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на майно ОСОБА_2 , то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або він подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, у тому числі спадкового, то цей спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства як такий, що випливає із цивільних правовідносин.

Керуючись ст.ст.10 ч.9, 185 ч.4 п.1, 260, 261, 353-355, 447 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо накладення арешту на майно боржника повернути заявникові разом з доданими до неї матеріалами.

Копію скарги з додатками залишити в матеріалах справи №214/4758/22.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя А.В. Ткаченко