Справа № 189/1297/22
РІШЕННЯ

іменем України

07.11.2022 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, ОСОБА_2 та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2022 року, який зареєстровано Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №303. Від спільного проживання сторони мають спільну неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною розпаду їхньої сім`ї є взаємна неприязнь, яка згодом переросла у психологічну несумісність, а також різні погляди на життя та ведення особистого господарства. Спільне проживання припинено з липня 2022 року, позивачка вважає примирення неможливим. Крім того, між позивачкою та відповідачем 08.09.2022 року було укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до якого місце проживання їхньої неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з батьком, ОСОБА_2 . Однак, у зв`язку з тим, що вказаний договір здебільшого має рекомендаційний характер, вказане питання необхідно вирішити в судовому порядку, оскільки лише рішення суду є обов`язковим до виконання. В зв`язку з чим, просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.06.2022 року Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №303; визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_2 .

Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності представника позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 29.06.2022 року Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 29 червня 2022 року, який зареєстрований Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №303 (а.с.3).

Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу,відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом ДРАЦС Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітню доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.4 ст.157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчений державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г., зареєстрований в реєстрі за №907, відповідно до якого сторони погодилися, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживатиме та перебуватиме на утриманні батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).

Так, між сторонами визначено у добровільному порядку місце проживання їхньої дитини з батьком, та їхню участь у вихованні дитини на підставі укладеного між ними нотаріально-посвідченого договору у відповідності до ст.ст.141,157,160 СК України.

Крім того, згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 03.11.2022 року про можливість проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Покровської селищної ради вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час залишення дитини на проживанні разом з батьком, не суперечитиме їх інтересам, про це між сторонами наявна домовленість, і таке питання може бути вирішене судом разом з вимогою про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Згідно зі ст.ст.110, 112,141,155,157,160, СК України та керуючись ст.ст. 211, 265-269 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Фроловка, Серишевського району, Амурської області, Російська Федерація, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, зареєстрований 29.06.2022 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №303- розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова

07.11.2022