Справа № 700/587/22
Провадження № 2/700/234/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді: Пічкура С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Кравець І.О.,

розглянувши у відкритому підготовочму судовому засіданні в смт.Лисянка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №700/587/22, провадження №2/700/234/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лисянської селищної ради про визнання права власності,

установив:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернулися ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , Лисянської селищної ради про визнання права власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 2006 році батько подарував їй житловий будинок за адресою; АДРЕСА_1 . З січня 2007 року вона володіє, користується та може розпоряджатися вказаним будинком, що підтверджується довідкою селищної ради, а також право підтверджуючими документи, свідоцтва на право власності на будинок, технічним паспортом та державним актом на присадибну ділянку. Проте, у державному акті та документі на будинок виявилась розбіжність в адресі. При з`ясуванні даного питання, взагалі виявилось, що свідоцтво на право власності, державні акт виданий на підставі рішення суду від 10.08.2006 року, яке виявилось фальшивим.

Так, згідно довідки Лисянського районного суду Черкаської області від 12.01.2022 року справа за її позовом не розглядалась, рішення суду не виносилося. Від правоохоронних органів позивач дізналася, що її батько, яки на той час займався оформленням документів, став жертвою шахрайських дій, кримінальне провадження по факту яких триває по даний час.

Оскільки батько позивача дійсно мав намір подарувати її будинок, але отримав про це фіктивний документ не усвідомлюючи цього, в той час позивач добросовісно заволоділа нерухомим майном, та відкрито володає ним більше десяти років , але у зв`язку з фіктивністю правовстановлюючого документа вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судове засідання позивачка не з`явилася, направила клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд без його участі, позов визнає.

Представник відповідача, Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, направив суду клопотання про розгляд справи без їх участі, заперечень на позов не надав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення у справі можливо винести при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

З січня 2007 року позивач відкрито володіє, користується та може розпоряджається будинком АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою селищної ради від 30.08.2022 року №2248, а також право підтверджуючими документи, технічним паспортом та державним актом на присадибну ділянку серії ЯЕ №128626 від 23.03.2007 року.

Згідно довідки Лисянського районного суду Черкаської області від 12.01.2022 року №03-07/2/2022, що відповідно архівним даним та по вхідний книзі Лисянського районного суду Черкаської області, цивільна справа №б/н 2006 року за позовом ОСОБА_3 до Лисянської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно до Лисянського районного суду Черкаської області не надходила, та в провадженні не перебувала, по архіву суду не значиться та рішення по даній справі не виносилася.

Відповідно листа Головного управління національної поліції в Черкаській області від 20.10.2022 року №7837/24/03/31-2022, що в провадженні сектору дізнання Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0000607 за фактом підробки Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №128626 від 23.03.2007 року який виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі підробленого рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10.08.2006 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, відомості про яке 20.10.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Набувальна давність поширюється на всі випадки фактичного, незаконного володіння чужим майном.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК), (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення ст. ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦІК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 p. N3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном:.«Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

У рішенні від 30 листопада 2004 року (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналізуючи вимоги законодавства слід зазначити, що, чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Таким чином, враховуючи, що позивач добросовісно користується майном і понад десять років продовжує відкрито, безперервно користуватися, відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що за позивачем, слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 та земельну ділянку під даним будинком площею 0,1500 га, за вказаною адресою кадастровий номер :01:001:0264.

Крім цього, сам державний акт серії ЯЕ № 128626, який виданий на ім`я позивачки на присадибну земельну ділянку недійсним не визнаний та ніким не скасований, виданий 23 березня 2007 року, що додатково підтверджує відкритість, добросовісність володіння та користування позивачкою земельною ділянкою та розміщеним на ній житловим будинком.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 335, 344 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 259, 264 -266, 269 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1500 га, за вказаною адресою кадастровий номер :01:001:0264.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур