Головуючий у І інстанції Вовк С.В.
Провадження №22-з/824/876/2022 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2022 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:
Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,
суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,
при секретарі: Ковтун М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Грабового Олександра Анатолійовича про компенсацію судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором на виконання робіт,
У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором на виконання робіт, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість з урахуванням пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, трьох відсотків річних та індексу інфляції за договорами на виконання робіт на суму 67 341 грн. 17 коп. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 908 грн. 00 коп.
Обгрунтовуючи вимоги, посилався на те, що 20 січня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 8 про виконання робіт, відповідно до пункту 1 якого позивач, як виконавець, зобов`язався виготовити та передати відповідачу відповідні вироби належної якості, а ОСОБА_1 , як замовник, зобов`язалась прийняти їх і вчасно оплатити.
Предметом цього договору були наступні вироби та послуги:
1.2.1. Арка (Стела) 10x120x70 - 2 шт., вартість 40 000,00 грн.
1.2.2. Підставка 20x70x30/лезники - 2 шт., вартість 9 000,00 грн.
1.2.3. Квітник тумба габро, вартість 4 000,00 грн.
1.2.4. Кубики 15x15x25 - 8 по габро та 1.2.5. Цоколь 10x85x20 - 8 шт./лезники: вартістю 20 000, 00 грн.
1.2.6. Плитка - лезники 6 шт., вартість 15 000,00 грн.
1.2.7. Цоколь габро h10х180х2 и h 10х110x20 - 4, вартість 14 000,00 грн.
Додатково: стіл, лавка (лезники), вартість 7 000,00 грн.; надгробні плити/лезники, вартість 8 000,00 грн.; хрест з тумбою (габро), вартість 9 000,00 грн.; оформлення документів, вартість 800,00 грн.; статуя 60 см, вартість 1 500,00 грн.
Всього на загальну суму з трьохвідсотковою знижкою 131 855 грн. 00 коп.
Відповідно до пункту 2.3. зазначеного договору у випадку затримки поставки виробів, з виробника стягується пеня у відсотковому розмірі від суми договору в день.
Згідно з пунктом 2.4. договору у випадку затримки оплати за вироби, з замовника стягується пеня у відсотковому розмірі від суми договору в день. У випадку неуплати протягом трьох місяців з дня виготовлення договір розривається в односторонньому порядку. Вироби і внесена передоплата за них залишаються у виробника.
Пунктом 4.2. договору встановлено, що кінцевий розрахунок здійснюється по факту виконання замовлення.
Відповідно до пункту 6.1. договору за порушення умов даного договору винна сторона сплачує понесені у зв`язку з цим збитки, в тому числі неотриманий прибуток в порядку, передбаченому діючим законодавством України.
Позивач у позові послався на те, що ним всі зобов`язання за договором №8 були виконані у повному обсязі, однак відповідач, в порушення умов договору, належним чином не прийняла виконані роботи (відмовилась підписувати акт приймання - передачі робіт), оплатила виконані роботи частково, внаслідок чого за договором залишилась заборгованість в розмірі 16 800 грн. 00 коп.
Крім того, відповідно до доповнення до договору № 8 від 20 січня 2020 року, яке було узгоджено сторонами 01 серпня 2020 року, відповідач доручила позивачу, як виконавцю, додаткові роботи:
- бетонне плато h10x250x250 з посиленою перегородкою, вартість 4 000,00 грн.;
- облицювання плиткою (лезники) плато, вартість 9 000,00 грн.;
- шари в кількості 4 шт., діаметром 10, лезники в кількості 1 шт., вартість 3 200,00 грн.;
- врізка медальйона з вклейкою 35x35, вартість 2 000,00 грн.;
- врізка медальйона з вклейкою 35x48, вартість 2 500,00 грн.;
- врізка під медальйон 20x30 в кількості 2 шт., вартість 1 600,00 грн.;
- заміна тумби габро на колону лезник, вартість 3 500,00 грн.
Згідно з пунктом 2.1. цього доповнення до договору відповідач зобов`язалась здійснити оплату робіт не пізніше п`яти днів з дня прийняття роботи в сумі 25 800,00 грн., але в порушення зазначених умов роботу не прийняла та оплату не здійснила, тому заборгованість за доповненням до основного договору складає 25 800 грн. 00 коп.
Також, 20 січня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, відповідно до умов якого (пункт 1 договору) відповідач доручила, а позивач прийняв на себе зобов`язання виконати наступні роботи:
- установка цоколь - габро, вартість 3 000,00 грн.;
- установка лезники, вартість 3 000,00 грн.;
- укладка плитки, вартість 3 000,00 грн.;
- установка стола та лавки, вартість 1 200 грн.;
- установка пам`ятників 2 шт., вартість 6 000,00 грн.;
- установка надгробних плит, вартість 2 000,00 грн.
Відповідач згідно умов цього договору прийняла на себе зобов`язання своєчасно прийняти і оплатити роботу.
Згідно з пунктом 2 договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві 18 200,00 грн. без урахування ПДВ. Оплата повинна була бути здійснена не пізніше п`яти днів з дня прийняття замовником роботи.
Позивачем були виконані усі умови договору і виконана робота, передбачена ним, але відповідач роботу не прийняла і оплату виконаних робіт не здійснила, тому заборгованість за даним договором складає 18 200 грн. 00 коп.
Крім того, 08 серпня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на оформлення художніх робіт, відповідно до якого виконавець (позивач) прийняв на себе зобов`язання виконати художні роботи на загальну суму 4 700 грн., а відповідач (замовник) прийняла на себе зобов`язання по належному прийняттю виконаних робіт та їх оплаті. Однак в порушення умов договору відповідач не прийняла виконані роботи і не оплатила їх, тому заборгованість за цим договором складає 4 700 грн. 00 коп.
Враховуючи те, що позивач свої зобов`язання за договорами на виконання робіт виконав належним чином, а відповідач порушила свій обов`язок по повній оплаті виконаних позивачем робіт, позивач і просив суд стягнути з неї на свою користь недоплачені кошти з урахуванням пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, трьох відсотків річних та індексу інфляції на загальну суму 67 341 грн. 17 коп.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та постановити по справі нове судове рішення про задоволення позову. Обгрунтовуючи скаргу, позивач зазначив, що звертався до відповідача з приводу оплати вартості виконаних робіт згідно укладених між ними договорів, на що отримав відмову з посиланням на допущені ним у роботі недоліки. При цьому, про недоліки робіт, які не влаштовують відповідача, позивач дізнався із її відзиву на позовну заяву, оскільки жодного разу відповідач не зверталась до позивача із претензіями щодо неякісного виконання роботи за договорами. На прохання позивача розрахуватися із боргом, який виник за договорами, відповідач казала, що розрахується пізніше, проте пізніше так і не настало. В подальшому відповідач перестала брати трубку та відповідати на дзвінки позивача щодо оплати виконаних робіт. Акти виконаних робіт, дійсно, не було підписано відповідачем, проте і не було надано обґрунтованих заперечень до актів. В матеріалах справи відсутні докази наявності дефектів та недоліків будівельно-монтажних робіт, а пояснення відповідача про начебто виявлені нею недоліки, на думку позивача, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грабового О.А., останній проти задоволення скарги позивача ОСОБА_2 заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з додержанням вимог закону.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволеночастково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2021 року скасовано та постановлено по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 а задоволено частково.Стянуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість з урахуванням пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, трьох відсотків річних та індексу інфляції за договором на виконання робіт №8 від 20 січня 2020 року у розмірі 17 454 грн. 17 коп. та за договором на виконання робіт б/н від 20 січня 2020 року у розмірі 18 908 грн. 68 коп., всього на загальну суму 36 362 грн. 85 коп. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

01 листопада 2022 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Грабовим О.А. на адресу апеляційного суду було направлено заяву про компенсацію судових витрат, у якій заявник просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею по справі витрати на правничу допомогу у розмірі 17 100,00 грн.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грабового О.А., дійшла висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

За змістом п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_1 до заяви про компенсацію судових витрат долучено: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 24.01.2022 року; копію квитанції до прибуткового касового ордеру №31/10/22 від 31.10.2022 року про сплату ОСОБА_1 за надання правової допомоги під час розгляду справи в Київському апеляційному суді 17 100,00 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Грабового О.А.; копію ордеру №1027524 від 24.01.2022 року.

Отже, суду надано належні та допустимі докази на підтвердження факту понесення відповідачем під час розгляду справи апеляційним судом витрат на надання правничої допомоги на суму 17 100 грн. 00 коп., про стягнення яких його представником було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів (том 2, а.с.8-11).

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційним судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , понесені по справі витрати згідно п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, апеляційний суд, зважаючи на доведеність факту понесення відповідачем по справі витрат на професійну правничу допомогу, вважає за можливе заяву представника відповідача про компенсацію цих витрат задовольнити частково та стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею по справі витрати на правничу допомогу у розмірі 8 550,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Грабового Олександра Анатолійовичапро компенсацію судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 550 грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Головуючий:

Судді: