Справа № 309/2618/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2021 року, ухвалене головуючою суддею Волощук О.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 09.09.2019 о 19 год. 50 хв. в смт. Дубов`язівка Сумської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz GLE 350 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події. Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ6617623.

29.11.2019 за результатами проведеного досудового розслідування по факту дорожньо-транспортної пригоди за наслідками якої вбачалися ознаки злочину за який передбачена відповідальність за ст. 286 КК України винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

24.03.2020 представником позивача пред`явлено вимоги до відповідача про відшкодування спричиненої шкоди шляхом виплати страхового відшкодування. Листом № 6/к/у від 25.06.2020 відповідач повідомив позивача та його представника про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування стосовно заподіяної моральної шкоди в розмірі 6 259,50 грн.

Виходячи з норми п. 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до числа осіб, яким належить компенсація від відповідача моральної шкоди входять батько загиблого ОСОБА_4 , мати загиблого ОСОБА_5 , донька загиблого - ОСОБА_1 та син загиблого - ОСОБА_6 . Розмір страхового відшкодування, що підлягає до стягнення із відповідача, в якості часткової грошової компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду смертю близької людини, що проявилася у глибоких душевних стражданнях, зміні звичного способу життя та інших негативних явищах становить 12.519,00 грн, з яких 6.259,50 грн виплачена відповідачем добровільно.

З урахуванням вищенаведеного, ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення про стягнення із ПрАТ "Страхова компанія Арсенал Страхування" на її користь 6.259,50 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду та 3000 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 6.259,50 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь держави 840,80 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подало апеляційну скаргу в які просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд не врахував того, що у даній справі наявна постанова про закриття кримінального провадження, якою чітко встановлено наявність вини пішохода у порушенні ПДР, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП. А тому пішохід, разом з водієм транспортного засобу, є також відповідальною особою за завдання шкоди (п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказує, що у даному випадку за даних обставин дорожньо-транспортної пригоди відсутні не тільки вина, а й протиправна дія заподіювача шкоди наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою, тому підстави для додаткового страхового відшкодування - відсутні.

Враховуючи те, що відсутність у водія транспортного засобу технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, а також те, що відповідачем сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі, розрахованому на підставі норм спеціального Закону та ЦК України, вважає, що рішення місцевого суду в частині стягнення додаткового страхового відшкодування є незаконним.

Крім того, місцевий суд допустив неправильне застосування ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, які не можуть бути застосовані для регулювання правовідносин, що виникли між страховою компанією та позивачем, оскільки вони мають загальний характер відносно норм Закону, які є спеціальними та мають бути застосовані у цьому випадку. При цьому, спеціальним Законом передбачено, що шкода має бути оцінена та розрахована у порядку та в спосіб, який передбачено спеціальним Законом, що судом при ухваленні рішення не враховано, що є підставою для його скасування.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду. Вказує, що спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже, врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України. Шкода, пов`язана зі смертю потерпілого, як це визначено в ч. 3 ст. 1193 ЦК України, відшкодовується незалежно від його вини. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у встановленому законом порядку, тому у зв`язку з настанням страхового випадку, обов`язок відшкодувати шкоду у зв`язку зі смертю потерпілого у межах встановленого ліміту відповідальності лежить на відповідачу, як страховику. Суд першої інстанції правильно встановив вказані обставити справи та дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення її позовної заяви.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вказаною нормою права визначено підстави відповідальності володільця джерела підвищеної небезпеки та підстави для звільнення від такої відповідальності.

Судом встановлено, що 09.09.2019 о 19 год. 50 хв. в смт. Дубов`язівка Сумської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz GLE 350 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події.

Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ6617623.

Постановою про закриття кримінального провадження від 29.11.2019 у кримінальному провадженні №0000955 встановлено, що за результатами проведеного розслідування, слідством встановлено, що дії водія автомобіля марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням події ДТП, в той час як нехтування пішоходом ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням смерті ОСОБА_3 .

Страхувальником було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6617623, забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з:

1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності), ст. 980 ЦК України.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Виходячи з встановлених судом обставин страховий випадок, за вказаним полісом, настав.

Згідно п.22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.п. 27.3, 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Листом від 25 червня 2020 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повідомило позивача про прийняте відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону рішення щодо виплати протягом семи робочих днів страхового відшкодування в розмірі 6.259,50 грн (а.с. 23).

За змістом абз.1 п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який посилався відповідач, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

У зазначеній нормі йдеться про визначення розміру страхового відшкодування, що можливо лише щодо осіб цивільно-правова відповідальність яких застрахована.

Відтак у абз.1 п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що пішохід не є належним суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а відтак, доводи апеляційної скарги щодо покладення обов`язку з відшкодування позивачу майнової шкоди також на пішохода ОСОБА_3 на підставі положень абз. 1 п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не ґрунтуються на вимогах Закону.

Нормами вказаного Закону не передбачено право страховика приймати рішення щодо зменшення розміру відшкодування шкоди з урахуванням дій потерпілого, життю якого заподіяно шкоди внаслідок ДТП з використання транспортного засобу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги наведене та керуючись статтями 141, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 липня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: