справа № 489/7595/21 провадження №2/489/751/22
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (далі ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У листопаді 2021 року позивач, через свого представника адвоката Кащенка С.О., звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 14200,00 грн. страхового відшкодування, 1121,61 грн. пені, 502,86 грн. інфляційних збитків та 252,10 грн. трьох відсотків річних всього 16076,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником транспортного засобу «Mazda CX-9», реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 . 09.12.2020 о 12:40 годині в місті Миколаєві по просп. Миру, 2, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3.,пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху) при перестроюванні в іншу смугу не надав перевагу в русі автомобілю позивача, що рухалась в попутному напрямку, в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 15.02.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Після вчинення позивачем всіх необхідних дій для отримання страхового відшкодування відповідач прийняв рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 14200,00 грн., але виплачувати його останній відмовляється, посилаючись на тимчасове скрутне матеріальне становище. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2021 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Про належне повідомлення відповідача про розгляд справи по суті свідчить зворотне повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 15.02.2021 у справі №490/9311/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

З вказаної постанови вбачається, що 19.12.2020 о 12:40 годині в місті Миколаєві по просп. Миру, 2, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3., пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, при перестроюванні в іншу смугу не надав перевагу в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_3 , що рухалась в попутному напрямку, в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 надав письмову заяву в якій свою провину у вчиненому правопорушенні визнав в повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 15.02.2021, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді.

Власником транспортного засобу «Mazda CX-9», реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ 1103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 забезпечена полісом ОСЦПВ № 200404318 від 26.06.2020, виданим ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай».

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

16.04.2021 позивач звернулась до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 16.04.2021 та зареєстрована за №20.233.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №23954 від 19.01.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит», зробленого на замовлення відповідача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу «Mazda CX-9», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 15343,48 грн.

02.09.2021 представник позивача адвокат Кащенко С.О. звернувся із запитом до ТДВ « СК «Ю.Ес.Ай» про надання інформації про прийняте рішення за заявою позивача про страхове відшкодування та надання копії справи по даному страховому випадку.

08.09.2021 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» надано відповідь на адвокатський запит, згідно якої відповідачем 16.04.2021 було прийнято рішення щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 14200,00 грн. Крім того, повідомлено, що відповідач здійснює заходи щодо відновлення фінансового становища для можливості виконання своїх зобов`язань. Після фінансової стабілізації та поновлення господарської діяльності відповідач виконає всі свої існуючі зобов`язання, в тому числі і зобов`язання перед позивачем.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої цієї статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого.

Разом з тим, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Як визначено статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Таким чином, спір між сторонами виник з приводу невиплати ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» позивачу, як потерпілому від ДТП, страхового відшкодування в порядку статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у відповідача.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За положеннями пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до вимог пункту 36.4. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 16.04.2021 із заявою про страхове відшкодування.

ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» листом від 08.09.2021 повідомило представника ОСОБА_1 - адвоката Кащенка С.О., про те, що страховою компанією прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування останньому у розмірі 14200,00 грн.

Отже, сторонами погоджено розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті відповідачем (страховиком) на користь позивача.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ТДВ «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача 14200,00 грн. суми невиплаченого страхового відшкодування.

Крім того, позивач просить суд стягнути з ТДВ «Ю.Ес.Ай .» на свою користь інфляційні втрати у розмірі 502,86 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 252,10 грн.; а також пеню в розмірі 1121,61 грн., у зв`язку із порушенням відповідачем грошового зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам надано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Беручи до уваги, що відповідач узяті на себе грошові зобов`язання перед позивачем не виконав, з нього на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 502,86 грн. та три відсотки річних у розмірі 252,10 грн.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що термін для виплати страхового відшкодування, передбачений пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», закінчився, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення пені в розмірі 1121,61 грн. за період з 16.04.2021 по 16.10.2021 у зв`язку із порушенням відповідачем сплати грошового зобов`язання є такими, що підлягають задоволенню. Наданий позивачем розрахунок пені відповідачем не спростований.

Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: копію ордера на надання правової допомоги серії ВЕ №1052572; розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги від 02.09.2021; акт здачі-прийняття наданих послуг; копію квитанції до прибуткового касового ордера №49 від 17.11.2021 про оплату послуг адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Таким чином, позивачем підтверджено понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 14200,00 грн. страхового відшкодування, 502,86 грн. інфляційних втрат, 252,10 грн. три відсотки річних та 1121,61 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, всього 16076,57 грн. (шістнадцять тисяч сімдесят шість гривень 57 коп.).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.)

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариств з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», місцезнаходження: м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 4, корп.. 6а.

Повний текст судового рішення складено 16.11.2022.

Суддя І.В.Коваленко