Справа №463/6866/22
Провадження №2-о/463/159/22
УХВАЛА

про повернення заяви

13 жовтня 2022 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Головатий Р. Я., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить встановити факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України, що відбулося внаслідок терористичного акту та тимчасової окупації території Донецької області України, вчиненого Російською Федерацією, призвело до порушення її конституційних прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та Конституцією України, зокрема, права на життя, права на свободу та повагу до честі і гідності, права на свободу і особисту недоторканість, права на повагу до приватного і сімейного життя, права на вільний вибір місця проживання громадянина на території своєї країни, права на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди, права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, права на свободу світогляду, права на освіту, права на користування та розпорядження своєю власністю.

Ухвалою від 27.09.2022 постановлено вказану заяву залишити без руху, надати заявнику строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, шляхом долучення документа, що підтверджує сплату судового збору в сумі 496 грн. 20 коп. або документа, що підтверджує право заявника на звільнення від сплати такого; долучення документа, що підтверджує зареєстроване місце проживання заявника у Личаківському районі м.Львова; зазначення мети звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається із довідки про доставку електронного документа копія ухвали суду про залишення заяви без руху була вручена заявнику 29.09.2022.

10.10.2022 від ОСОБА_2 надійшла заява про виконання ухвали суду від 27.09.2022, у якій остання зазначила, що звільнена від сплати судового збору відповідно до п.22 ч.1 ст.5;рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року Справа № 463/14863/21, Провадження № 2-о/463/40/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105195003) стосовно Заявниці ОСОБА_1 встановлено факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією. Заявниця: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . Заявник проживає/перебуває у м.Львові без реєстрації, що не забороняється, а тому на підставі ч.16, 17 ст.28 ЦПК України скористалася своїм процесуальним правом, яке гарантоване їй чинним законодавством України. Крім цього, зазначила, що із вказаною заявою звернулася з метою відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Разом з тим, посилання заявника на п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними, оскільки вказаною нормою від сплати судового збору звільнені позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, в той час як ОСОБА_1 звернулася до суду не із позовною заявою до держави-агресора Російської Федерації, а із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку окремого провадження, за що як встановлено пп.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та зазначено в ухвалі про залишення заяви без руху передбачено сплату судового зборув сумі 496 грн. 20 коп.

Необґрунтованими є і посилання заявника на те, що вона проживає/перебуває у м.Львові без реєстрації, що не забороняється, а тому на підставі ч.16, 17 ст.28 ЦПК України скористалася своїм процесуальним правом, яке гарантоване їй чинним законодавством України, оскільки як зазначалося в ухвалі про залишення заяви без руху відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

При цьому, оскільки за положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово та фізична особа може мати кілька місць проживання, тому при визначенні підсудності заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, саме зареєстроване місце проживання заявника має значення, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №449/1352/15-ц.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, до Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 зазначає, що проживає у м.Львові.

Разом з тим, як вбачається із долученої до заяви копії дубліката довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №4020 від 04.05.20217, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

Жодних документів на підтвердження такого повідомлення та прибуття до м.Львові на виконання вимог ухвали про залишення заяви без руху заявник не долучила.

При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що її місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 липня 2022 року Справа №463/14863/21, Провадження № 2-о/463/40/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105195003) є необґрунтованими, оскільки як вбачається зі змісту вказаного рішення таким встановлено лише факт, що вимушене переселення заявника у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулось внаслідок терористичного акту, вчиненого Російською Федерацією. В той же час зазначення адреси місця проживання заявника у відомостях про «Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження)» не є тією обставиною, яка встановлена рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, у розумінні ст.82 ЦПК України.

Не свідчить про виконання вимог ухвали про залишення заяви без руху і цитування ОСОБА_1 ч.1 ст.293 ЦПК України, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено конкретну мету звернення із заявою про встановлення факту, яка має конкретне юридичне значення для заявника.

Враховуючи наведене, оскільки заявник не виконала вимоги, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, недоліки заяви не усунула, тому заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст.185, 260, 261, 294, 353, 354 ЦПК України, -

постановив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 13.10.2022.

Суддя: Р.Я. Головатий