Номер провадження: 22-ц/813/4979/22
Справа № 522/7431/21-Е
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/7431/21-Е

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/4979/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.

учасники справи:

- позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

- відповідач ОСОБА_1 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про стягнення суми страхового відшкодування, за апеляційною скаргою адвоката Руссу Анастасії Павлівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Абухіна Р.Д. 18 жовтня 2021 року, повний текст рішення складений 23 жовтня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути в порядку регресу із ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі - 40 030,51 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі - 2 270,00 гривень.

МТСБУ обґрунтовує свої вимоги тим, що 25.01.2019 року о 20 год. 07 хв. в м. Одесі по вул. Французький бульвар 22, корпус 4, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz ML 250 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Nissan Juke, номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Nissan Juke, номерний знак НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобілю матеріального збитку.

Відповідно до Звіту авто-товарознавчого дослідження від 06.07.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу NISSAN JUKE, номерний знак НОМЕР_2 , складає - 45 446,16 грн..

Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав - 908,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 968107 від 25.07.2019 року.

Оскільки ОСОБА_1 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то потерпіла ОСОБА_2 звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. На підставі її заяви МТСБУ відшкодувало ОСОБА_2 заподіяну шкоду у розмірі - 39 121,91 грн. та сплатило витрати, пов`язані з визначенням розміру шкоди, а саме - 908,60 грн.. Отже, позивач має право зворотної вимоги до відповідача, як до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (а. с. 1 - 4).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву адвокат Руссу Анастасія Павлівна, діюча від імені ОСОБА_1 , заперечує проти позову. Просить відмовити у його задоволенні.

Відзив на позов обґрунтовано тим, що вина відповідача у здійсненні ДТП не встановлена. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, що унеможливлює задоволення вищевказаних вимог позову (а. с. 69 - 71).

2.3 Узагальнені доводи позивача в суді першої інстанції

У відповіді на відзив на позов МТСБУ заперечує проти відзиву на позов. Просить задовольнити позов. Посилання представника відповідача, викладені у поданому відзиві на позовну заяву, вважає необґрунтованими та такими, що не мають значення для справи. Зазначає, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєні ДТП. Також вказує, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Факт наявності/відсутності вини водія у вчиненні ДТП не впливає на факт настання цивільно-правової відповідальності останнього за шкоду, заподіяну під час керування транспортним засобом, як джерелом підвищеної небезпеки. До того ж, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає незалежно від того, чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину (а. с. 109 - 115).

2.4. Узагальнені доводи відповідача в суді першої інстанції

У запереченнях на відповідь на відзив на позов адвокат Руссу Анастасія Павлівна, діюча від імені ОСОБА_1 , заперечує проти відповіді на відзив на позов. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заперечення на відповідь на відзив на позов обґрунтовано тим, що відповідач ніколи не володів транспортним засобом Mercedes-Benz ML 250 CDI, номерний знак НОМЕР_1 . Колишній власник ніколи не передарував керування автомобіля та у ДТП не потрапляв. Інші доводи заперечень на відповідь на відзив на позов є відображенням доводів, викладених у відзиві на позов (а. с. 128 - 137).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року задоволено вищевказані позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдані збитки в порядку регресу у розмірі - 40 030,51 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі - 2 270,00 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то на підставі заяви потерпілої ОСОБА_2 МТСБУ відшкодувало останній заподіяну шкоду та сплатило витрати, пов`язані із визначенням розміру шкоди. Отже, позивач має право зворотної вимоги до відповідача, як до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року, яка набрала законної сили, відповідно до якої провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито, в порядку ч. 2 ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєні ДТП (а. с. 190 - 192).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Руссу Анастасія Павлівна, діюча від імені ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Здійснити розподіл судових витрат.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) матеріали справи не містять доказів факту наявності ДТП, керування транспортним засобом та вини ОСОБА_1 ; 2) помилковими є висновки суду першої інстанції, що вина ОСОБА_1 підтверджується постановою Приморського районного суду від 01.07.2019 року, залишеною без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 10.12.2019 року, оскільки суди першої, апеляційної інстанції не встановили вину ОСОБА_1 (а. с. 195 - 197а).

2.5 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гермаш Сергій Михайлович, діючий від імені Моторного (транспортного) страхового бюро України, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що помилковими є висновки апелянта про відсутність вини ОСОБА_1 у скоєні ДТП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року, яка була залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10.12.2019 року, провадження у справах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, 122-4 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням на моменти її розгляду строків, передбачених частиною 2 статті 38 цього Кодексу. Крім постанови суду, підтвердженням факту настання дорожньо-транспортної пригоди через порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху є, зокрема, Довідка про ДТП, Протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення потерпілої ОСОБА_2 , а також відео фіксація з місця ДТП.

При цьому, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Отже, застосування п. 7 ст. 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення.

Факт наявності/відсутності вини водія у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не впливає на факт настання цивільно-правової відповідальності останнього за шкоду, заподіяну під час керування транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки.

Клопотання апелянта про стягнення витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню, оскільки всупереч положенням ЦПК України представником відповідача не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: не надано доказів, що свідчать про факт перерахування коштів за Договором про надання професійної правничої допомоги №56 від 17.05.2021 року, зокрема не додано квитанції, платіжного доручення про оплату послуг, яка відповідає вимогам щодо форми та змісту розрахункових документів. Процесуальні документи, подані представником відповідача, не містять ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, а тому, їх виготовлення не вимагало значного часу та обсягу технічних робіт, що свідчить про невідповідність принципу співмірності відносно затраченого часу на складання документів (а. с. 224 - 226).

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанцій

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Руссу Анастасії Павлівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року (а. с. 222 222 зворотна сторона).

28.12.2021 року від адвоката Гермаш Сергія Михайловича, діючого від імені Моторного (транспортного) страхового бюро України, надійшов відзив на апеляційну скаргу(а. с. 224 - 226).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.03.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Справу призначено до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду з викликом учасників справи у судове засідання (а. с. 239 239 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.03.2022 року витребувано з Приморського районного суду м. Одеси для огляду у судовому засіданні апеляційним судом: 1) матеріали справи про адміністративне правопорушення №522/9890/19 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП; 2) матеріали справи про адміністративне правопорушення №522/9890/19 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП; 3) адміністративну справу № 522/10351/19 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВР та ОМ ДТП УПП в Одеській області ДПП лейтенанта Русова Миколи Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а. с. 240 242).

На виконання вимог ухвали 14.04.2022 року до апеляційного суду надійшли витребувані матеріали.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.07.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Моторного (транспортного) страхового бюро України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді в апеляційному суді, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Руссу А.П., діючої від імені ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 25.01.2019 року о 20 год. 07 хв. в м. Одесі по вул. Французький бульвар 22, корпус 4, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz ML 250 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Nissan Juke, номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 01.07.2019 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2019 року залишено без змін.

Рішенням Приморського районного суду від 22.11.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Інспектора ВР та ОМ ДТП УПП в Одеській області ДПП лейтенанта Русова Миколи Анатолійовича від 27.05.2019 року НК №594792.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 оскаржував постанову Інспектора ВР та ОМ ДТП УПП в Одеській області ДПП лейтенанта Русова Миколи Анатолійовича від 27.05.2019 року НК №594792, яка складена за ч. 1 статті 126 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року залишено без змін рішення Приморського районного суду від 22.11.2019 року.

Потерпіла особа ОСОБА_2 (власник транспортного засобу NISSAN JUKE, номерний знак НОМЕР_2 ) звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди та документами, що підтверджують розмір заподіяного збитку власнику ТЗ.

Відповідно до Звіту авто-товарознавчого дослідження від 06.07.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу NISSAN JUKE, номерний знак НОМЕР_2 , складає - 45 446,16 грн..

Згідно Наказу № 3546 від 27.03.2020 року, та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір виплати склав - 39 121,91 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 1477215 від 01.04.2020 року.

Розмір витрат на збір документів з визначення розміру шкоди склав - 908,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 968107 від 25.07.2019 року.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особою виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку. Правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Статтею 221 КУпАП встановлено, що постанови по справам про адміністративні правопорушення щодо порушень правил дорожнього руху приймаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалось вище, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10.12.2019 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, було закрито у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду щодо застосування п. 7 ст. 247 КУпАП, викладеної в постанові від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16 «застосування п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП».

Отже, з огляду на ту обставину, що постановою Приморського районного суду м. Одеси, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду, закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що у зв`язку із закриттям провадження у справі, оскільки закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності, презюмується вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого с. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зводяться до невірного тлумачення норм діючого законодавства, переоцінки доказів, а тому є безпідставними.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що закриттям провадження у справі, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, презюмується вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого с. 124 КУпАП є обґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є неспроможними.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Руссу Анастасії Павлівни, діючої від імені ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Руссу Анастасії Павлівни, діючої від імені ОСОБА_1 , відсутні.

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Руссу Анастасії Павлівни, діючої від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 12 липня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе