Справа № 692/784/22
Провадження № 2/692/282/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року смт Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Левченко Л.О.

за участю секретаря Савенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Драбів в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком. Після розлучення батьків позивач залишився проживати з відповідачем у його будинку за адресою АДРЕСА_1 . У 2015р. позивач одружився та разом з дружиною проживав у будинку відповідача.

За час проживання у період з 19 липня 2019 року по 15.10.2020р. позивачем було придбано майно - котел твердопаливний «Корди АОТВ-16-20с» - вартістю 12800 грн. з регулятором тяги «Regulus RT-4» вартістю 400 гривень, вікно металопластикове вартістю 3700 гривень, гідробокс GM SV-217 (душова кабіна), вартістю 8606,40 грн., умивальник вартість 2500,00 грн., унітаз, вартістю 2050 гривень. Також його сім`єю було придбано шафу-купе вартістю 7000 грн., світильник (бра) вартістю 700 грн. Окрім того, матір`ю ОСОБА_2 були передані безкоштовно: комп`ютерний стіл, вартістю 900 грн., стіл обідній, вартістю 500 гривень, пенал для одягу, вартістю 1200 гривень, тумбу дводверну, вартістю 300 гривень.

Позивач зазначає, що на даний час його батько вигнав ОСОБА_1 та його сім?ю з вищевказаного будинку, до будинку не допускає та відмовляється повернути придбані речі. Вважає, що майно перебуває у ОСОБА_2 незаконно. Зазначає, що вирішити дане питання у позасудовому порядку не може, тому просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 передати йому майно згідно доданого переліку та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору та за надання правничої допомоги.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді від 03.10.2022р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

07.10.2022 відповідачем ОСОБА_2 отримано копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву, що підтверджується даними трекінг-файлу (а.с. 29).

21.10.2022 від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 53-54).

01.11.2022р. від сторони позивача надійшла відповідь на відзив (в порядку ст. 179 ЦПК України).

01.11.2022р. від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 01.11.2022р. у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

04.11.2022р. надійшло заперечення відповідача на відповідь на відзив.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 03 жовтня 2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги не визнав. Зазначив, що разом із своїм сином ОСОБА_1 , його дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживав однією сім`єю у належному йому на праві приватної власності житловому будинку по АДРЕСА_1 . За час спільного проживання, з метою поліпшення соціально-побутових умов, сторонами у будинку здійснювався ремонт, зокрема, було здійснено заміну системи опалення, шляхом встановлення твердопаливного котла, заміну металопластикового вікна, сантехніки. Ініціатором здійснення вказаних заходів був позивач, який хотів покращити умови проживання, адже в будинку проживали малолітні діти. Однак саме придбання товарів здійснювалося за кошти зі спільного сімейного бюджету оскільки сторони як члени родини всі разом дбали про побут. Відповідач є інвалідом 3 групи та отримує пенсію у розмірі 2100 грн., крім того, раніше мав додаткові кошти від підробітків, які вкладав у вказаний ремонт. На даний час позивач з сім`єю виявили бажання проживати окремо та переїхали в інше будунковолодіння в с. Безбородьки Золотоніського району Черкаської області. Вважає твердження, викладені позивачем у позовній заяві видуманими, необґрунтованими та не підтвердженими. Вказує, що твердження позивача про належність йому переліченого у позовній заяві майна не підтверджене належними та допустимими доказами. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, де зазначено, що проживання позивача разом з дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у будинку відповідача по АДРЕСА_1 є не заперечним фактом. У той же час твердження ОСОБА_2 про наявність спільного бюджету є неправдою. Позивач вказує, що разом з дружиною працював, отримуючи заробітну плату. За рахунок спільного з дружиною сімейного бюджету та коштів, отриманих у кредитних установах придбав перелічені у позовній заяві речі. Вказує, що відповідач участі у придбанні цих предметів не приймав. Під час складення акту опису і оцінки майна був присутній, однак заперечень не надавав. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, де він зазначив, що з 2011р. отримує пенсію по інвалідності та мав додатковий дохід, оскільки з червня 2018р. по листопад 2020р. працював у ПАТ «Безбородьківська агро-виробничо комерційна фірма» завідуючим складом запчастин. Зазначив, що позивач не довів свою причетність до придбання переліченого в позовній заяві майна. Його твердження про наявність спільних доходів з дружиною, за рахунок чого ті могли б придбати вказані товари не відповідає дійсності, адже дружина позивача протягом періоду проживання у належному відповідачу будинку не працювала і заробітну плату не отримувала. Коштів від доходу позивача у розмірі мінімальної заробітної плати ледве вистачало на утримання позивача, його дружини та 2 неповнолітніх дітей. Щодо присутності відповідача при складанні акту опису і оцінки майна повідомив, що позивач разом з невідомими людьми дійсно 05.07.2022 року перебував у належному відповідачу будинку, їх відповідач впустив, оскільки їх супроводжували 2 працівники поліції. Щодо саме вони робили він не знає, по будинку з ними не ходив. У подальшому підписав якийсь документ не читаючи, оскільки має слабкий зір, вголос його не зачитували, про наслідки підписання вказаного акта позивач не знав. Вважає, що правомірність вимог позивача про передачу йому майна з чужого незаконного володіння не підтверджена жодними обставинами, тому просив у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1,2 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 17.01.1995р., зареєстрованого у Безбородьківській сільській раді Драбівського району, Черкаської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 про що зроблено відповідний атів запис № 2, та його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно копії Довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № від 21.05.2020р., місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 з.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 25.12.2015р., ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 25.12.2015р. у виконавчому комітеті Безбородьківської сільської ради.

Згідно копії повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 09.07.2021р. Драбівським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 03.07.2017р. виконавчим комітетом Безбородьківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Згідно довідок, виданих Безбородьківським старостинським округом Золотоніського району Черкаської області № 258, 259, 260, 261, виданих 08.07.2022р. за підписом старости села ОСОБА_8 : громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перелічені особи зареєстровані в АДРЕСА_1 з.

Згідно копії Свідоцтва № НОМЕР_5 на право особистої власності на жилий будинок від 11.08.1997, жилий будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 , що також відповідає даним копії технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 04.08.1997р.

Згідно акту опису майна б/н від 05.07.2022р., складеного у АДРЕСА_1 з, ОСОБА_1 , зазначене в акті майно було придбано ним. При цьому вказано наступне: «шкаф» купе 7000 грн., комп`ютерний стіл (подарований мамою) 900 грн., котел твердопаливний KordiАОТВ-16с 13000 грн., душова кабіна 8500 грн., вікно 3500 грн., унітаз 2050 грн., умивальник 2500 грн., світильник (бра) 700 грн., стіл подарований мамою 500 грн., пенал подарований мамою 1200 грн., тумба дводверна подарована мамою 300 грн. Зазначено, що опис проведено в присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Згідно копії видаткової накладної № 475 від 19.07.2019р. постачальника ФОП ОСОБА_12 , одержувач опт, вартість котла твердопаливного Корди АОТВ-16-20с без ПДВ становить 12800,00 грн. Відомості про отримувача відсутні.

Згідно копії товарного чеку № б/н від 16.09.2020р. вартість металопластикового вікна становить 3700,00 грн.

Згідно копії чеку № 134944 від 10.11.2020р. сума товарі «ІНШЕ» становить 2050,08 грн.

Згідно копії видаткової накладної Ррз/СН-0169109 від 15.10.2020 ОСОБА_7 було отримано у магазині «Епіцентр К», м. Київ, товари на суму з ПДВ 16700,02 грн., серед яких зазначено гідробокс GM SV-217 вартістю 8606,40 грн. з ПДВ, умивальник FREJA 55 см з отвором вартістю 2500,00 грн. з ПДВ.

Інших доказів сторонами суду не надано.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 спільно з дружиною ОСОБА_7 та дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 у будинку, що належить відповідачу ОСОБА_2 , та проживали у вказаному будинку спільно з відповідачем. Даний факт підтверджено та не заперечується як стороною позивача, так і стороною відповідача та підкріплено належними доказами.

Предметом позову є майно, що знаходиться у будинку за адресою АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що перелічене спірне майно належить йому та перебуває у незаконному володінні відповідача, який добровільно вказане майно не повертає.

Відповідач заперечує факт належності спірного майна позивачу.

Свою позицію сторони висловили: позивач у поданій позовній заяві та відповіді на відзив, відповідач - у відзиві та запереченні на відповідь на відзив, сторони надали докази на підтвердження своїх правових позицій.

Суд зазначає, що надані позивачем в якості доказів по справі копія паспорта, довідка про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, копія свідоцтва про народження свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей та довідки, видані Безбородьківським старостинським округом Золотоніського району Черкаської області за підписом позивача, жодним чином на свідчать про належність будь-якого майна позивачу, а видані на підтвердження зазначених у них фактів.

Інші надані докази, як-то: копії видаткової накладної № 475 від 19.07.2019р., товарного чеку № б/н від 16.09.2020р., копії чеку № 134944 від 10.11.2020р. не містять жодних відомостей щодо належності зазначеного у них майна позивачу. Відомості, зазначені у копії чеку № 134944 від 10.11.2020р. взагалі не дають можливості визначити вид операції (зняття готівки, поповнення рахунку, оплата товару, тощо).

Згідно копії видаткової накладної Ррз/СН-0169109 від 15.10.2020 зазначене у накладній майно було отримано ОСОБА_7 , однак відомості про власника вказаного майна відсутні.

Щодо майна: шафи-купе, світильника (бра), комп`ютерного столу, столу обіднього, пеналу для одягу, тумби дводверної, слід зазначити, що позивачем не додано жодних документів, що дозволяють визначити вартість майна та обставини його придбання, а також виокремити вказане майно в універсамі ідентичних предметів. У позовній заяві зазначено, що деяке майно було подаровано позивачу його матір`ю, однак докази даного твердження відсутні.

Єдиним доказом, у якому вказано на належність переліченого у позовній заяві майна позивачу ОСОБА_1 та його вартість, є акт опису майна № б/н від 05.07.2022р. Однак слід зазначити, що даний акт складений самим позивачем, з акту вбачається, що опис проведено позивачем одноособово, вартість майна визначено на власний розсуд, хоча акт і має підписи інших осіб, зокрема, відповідача ОСОБА_2 , який на даний час позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Тому суд не вважає даний акт належним доказом підтвердження права індивідуальної власності позивача на зазначені у ньому речі та правильним визначенням їх вартості.

Окрім того, у відповіді на відзив позивач вказує, що зазначене у позові майно було придбано на кошти спільного з дружиною бюджету, а отже таке майно не може вважатись майном виключно позивача у відповідності до положень ст. 60 СК України.

Зазначаючи про придбання майна за рахунок власних доходів та доходів дружини позивач жодної інформації про отримані доходи у період придбання спірного майна та, відповідно, можливості придбання такого майна не надав, а його платоспроможність у цей час заперечується відповідачем, який вказав, що позивач не мав достатнього рівня доходів у той час, натомість відповідач отримував доходи як у виді пенсії, так і у виді заробітної плати, про що надав підтверджуючі документи.

Окрім того, заперечення позивача щодо наявності спільного з відповідачем бюджету під час проживання у даному будинку та, відтак, неможливості спільного придбання спірного майна викликає у суду сумніви, враховуючи той факт, що сторони проживали разом, відповідач перебуває на обліку ПФУ (пенсійне посвідчення серія НОМЕР_6 ) та отримує пенсію по інвалідності, що є самостійним видом доходів (довідка про доходи № 624214), а також у період з червня 2018р. по листопад 2020р. отримував доходи від ПАТ «Безбородьківська агро-виробничо комерційна фірма» (виписка ПФУ форми ОК5 індивідуальні відомості про застраховану особу від 04.11.2022р.), а отже мав можливість приймати участь у спільному бюджеті сторін та спільних витратах Окрім того, таке твердження позивача не підкріплено жодним доказом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що докази, які б достовірно підтверджували як приналежність спірного майна позивачу, так і фінансову можливість придбання ним спірного майна відсутні. Твердження відповідача про придбання вказаного майна за рахунок спільного з позивачем бюджету наявними у матеріалах справи доказами не спростовується. Окрім того, позивачем жодним чином не обґрунтовано незаконність заволодіння майна відповідачем, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, дане майно було встановлено у будинку відповідача з відома та зі згоди позивача, будь-які домовленості щодо порядку користування вказаним майном між сторонами відсутні.

Також того слід зазначити, що проживання у будинку відповідача надає не тільки певні права, а й покладає на позивача та членів його сім`ї відповідні обов`язки.

Згідно положень ч. 3 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Таким чином облаштування сприятливих та комфортних умов для проживання, шляхом встановлення у будинку відповідача твердопаливного котла, вікна, гідробоксу, умивальника та унітазу розцінюється судом як виконання обов`язку по утриманню будинку, його ремонту та поліпшенню умов проживання.

Дарування відповідачу іншого спірного майна його матірю належними доказами не підтверджується, даний факт відповідачем не визнано.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-82 ЦПК.

Згідно пункту 81 Постанови Великої Палата Верховного суду від 18.03.2020 року по справі № 129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи вищевказані обставини і факти, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не довів як обставин набуття ним права індивідуальної власності на спірне майно, так і факт незаконного заволодіння відповідачем вказаним майном та його обов`язку щодо повернення майна, а отже позовна вимога щодо зобов`язання відповідача передати позивачу майно згідно переліку до задоволення не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору та витрат за надання правничої допомоги задоволенню не підлягає і такі витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 285-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлений 18листопада 2022 року.