Провадження № 2/359/1949/2022
Справа № 359/3609/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Бориспільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки, встановлення порядку користування житловим приміщенням,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У червні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на частину спільного майна подружжя. Зазначила, що 03.08.1968 року між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, під час якого вони набули у спільну сумісну власність подружжя житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розміром 0,10 га з кадастровим номером :06:022:0018. 16 грудня 2014 року ОСОБА_5 видав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_3 для представлення його інтересів з приводу підготовки всіх необхідних документів для укладення договору дарування і самого укладення такого договору від його імені на 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 15 січня 2015 року позивач звернулась до Бориспільської державної нотаріальної контори з метою укладення відповідного нотаріально посвідченого договору дарування вказаної частини житлового будинку. Однак, державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Пушняк М.О., належним чином не перевіривши обсяг моєї правоздатності, за відсутності волевиявлення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо дарування цілої частини будинку та земельної ділянки ОСОБА_4 посвідчила договори дарування обох об`єктів нерухомого майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . На тепер позивач, всупереч своєї волі, виступаючи лише від імені свого чоловіка, залишилась без належної їй Ѕ частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні будинком, моральний та психологічний тиск. В травні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину будинку. Однак, державний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу 07.06.2022р надала позивачу письмову відмову у видачі даного свідоцтва з тих підстав, що 15.01.2015 відповідачці ОСОБА_4 було подаровано не 1/2 частин будинку та земельної ділянки, а будинок та земельна ділянка в цілому. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 117,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, та на 1/2 частину земельної ділянки, розміром 0,10 га, з кадастровим номером: :06:022:0018, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

30 вересня 2022 року позивач в особі свого представника ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позову, в якій просила також встановити порядок користування вищевказаними об`єктами нерухомого майна наступним чином: виділити ОСОБА_3 в користування приміщення житлового будинку, позначені у технічному паспорті під № 2-1, площею 4,6 кв.м., № 2-2, площею 12,4 кв.м., № 2-3, площею 23,2 кв.м., № 2-4, площею 12,8 кв.м., № 2-5, площею 10,0 кв.м., а також наступні господарські будівлі: колодязь «К», погріб з шийкою «З», сарай «Є», убиральня «Ж», сарай «И». Виділити ОСОБА_4 в користування приміщення житлового будинку, позначені у технічному паспорті під № 1-1, площею 11,2 кв.м., № 1-2, площею 7,9 кв.м., № 1-3, площею 5,4 кв.м., № 1-4, площею 11,0 кв.м., № 1-5, площею 4,3 кв.м., №1-6, площею 14,7 кв.м., а також наступні господарські будівлі: погріб «В», сарай «Б», гараж «Г», убиральня «Е», колодязь «М»; господарські споруди, а саме: яма вигрібна «Л», огорожа №1, хвіртка №2, хвіртка №3, ворота №4, огорожа №5, вимощення №6, вимощення №7 залишити у спільному користуванні. Виділити ОСОБА_3 в користування земельну ділянку, позначену на Ситуаційному плані, виготовленому ПП «Землемір 2010», цифрами 7, 8, 9, 10, 11, 12, 4, 5, 6, 7, площею 0,0486 га, ОСОБА_4 - земельну ділянку, позначену на Ситуаційному плані, виготовленому ПП «Землемір 2010», цифрами 1, 2, 3, 4, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 1, площею 0,0486 га.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 24 червня 2022 року було залишено позовну заяву без руху (а.с.41-43).

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 липня 2022 року (а.с.45) було відкрито провадження у справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.33).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 вересня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.77-79) було прийнято до розгляду заяву ОСОБА_3 про зміну предмета позову.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, повернути ОСОБА_3 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

30 вересня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позову (а.с.75).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Бориспільська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3 серпня 1968 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 03.08.1968 (а.с.13).

19 березня 1969 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було набуто у спільну сумісну власність подружжя житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок №2852 від 19.03.1969, виданого на підставі рішення виконкому Бориспільської міської ради №54 від 14.03.1969 (а.с.12) та земельну ділянку, розміром 0,10 га з кадастровим номером :06:022:0018, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 672922, виданого відділом земельних ресурсів у м. Бориспіль Київської області 26.09.2008р на підставі рішення сесії Бориспільської міської ради Київської області від 26.06.2008р № 4220-36-V та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 82.

16 грудня 2014 року ОСОБА_5 видав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_3 для представлення його інтересів з приводу підготовки всіх необхідних документів для укладення договору дарування і самого укладення такого договору від його імені на 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Довіреність було посвідчено державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. та зареєстровано в реєстрі за №1-2473 (а.с.25).

15 січня 2015 року ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.27-28), відповідно до якого дарувальник ОСОБА_5 передав безоплатно, а обдарована ОСОБА_6 прийняла в дарунок цей будинок, який належить дарувальнику на праві особистої власності.

15 січня 2015 року ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали договір дарування земельної ділянки, розміром 0,10 га з кадастровим номером :06:022:0018, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30-31), відповідно до якого дарувальник ОСОБА_5 передав безоплатно, а обдарована ОСОБА_6 прийняла в дарунок цю земельну ділянку, яка належить дарувальнику на праві особистої власності.

ОСОБА_6 6 серпня 2016 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 6 серпня 2016 року (а.с.76).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 30.01.2021 (а.с.11).

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Згідно зі ст.125 Кодексу законів про родину, опіку, шлюб і акти громадянського стану від 31.05.1926, який діяв станом на 19.03.1969, тобто на час набуття будинку, майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. Праця дружини по веденню домашнього господарства або догляд за дітьми прирівнюється в правах на майно до праці чоловіка по добуванню засобів до існування.

Статтею 28 КпШС України, який набув чинності 01.01.1970 та ст.70 СК України встановлено, що частки майна дружини та чоловіка у майні, що є спільною сумісною власністю, вважаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України (в редакції, станом на 26.09.2008) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яким він може розпоряджатись на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 346 ЦК України визначено перелік підстав, за яких може бути припинено право власності, а саме з підстав: відчуження власником свого майна, відмови власника від права власності, припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі, знищення майна, викупу пам`яток культурної спадщини, примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону, звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника, реквізиції, конфіскації, припинення юридичної особи чи смерті власника, визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 3 ст.358 ЦК України кожному із співвласників гарантовано право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При виділенні в користування співвласнику частини із спільного майна, яке відповідає розміру його частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, право спільної часткової власності не припиняється, оскільки у такому випадку правовідносини стосуються не поділу будинку, а встановлення порядку спільного користування ним.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Судом встановлено, що житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 були спільною сумісною власністю подружжя померлого ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_3 . Фактично 19.03.1969 ОСОБА_3 набула право власності на 1/2 частки в спільній сумісній власності подружжя у вигляді будинку АДРЕСА_1 , а 26.09.2008 (час видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку), право власності на 1/2 частки в спільній сумісній власності подружжя у вигляді земельної ділянки, розміром 0,10 га по АДРЕСА_1 .

Однак, спірними договорами дарування житлового будинку та земельної ділянки від 15 січня 2015 року було припинено право власності ОСОБА_3 на 1/2 частки вказаного майна. Позивач не була стороною цих договорів, волі на відчуження своєї частки у цих об`єктах нерухомого майна не висловлювала, належну їй частину вищевказаного майна не відчужувала. А тому немає жодної з передбачених ст.346 ЦК України чи іншим законодавчим актом підстав для припинення права власності позивача щодо належного їй майна. Оскільки житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 в натурі, в встановленому законом порядку, не поділені, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку будинку та земельної ділянки, який буде ефективним та сприятиме відновленню порушеного права позивача, однак в той же час не суперечитиме волі померлого ОСОБА_5 щодо дарування іншої 1/2 частки будинку та земельної ділянки та не зачіпатиме прав та законних інтересів відповідача ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 117,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, та на 1/2 частку земельної ділянки, розміром 0,10 га, з кадастровим номером: :06:022:0018, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спірний житловий будинок має загальну площу 117,5 кв.м., з яких житлова 61,7 кв.м., допоміжна 55,8 кв.м. (а.с.33-35). Як зазначає позивач та визнає відповідач даний житловий будинок фактично є двоквартирним. Позивач займає кімнати, що позначені у Технічному паспорті під номерами № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5. Відповідач займає приміщення: № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6. Між сторонами склався й порядок користування господарськими будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою. Зокрема, ОСОБА_3 користується наступними господарськими будівлями: колодязь «К», погріб з шийкою «З», сарай «Є», убиральня «Ж», сарай «И». ОСОБА_4 користується погребом «В», який знаходиться під належною їй частиною будинку, сараєм «Б», гаражем «Г», утиральною «Е» та колодязем «М». Яма вигрібна, що позначена у Технічному паспорті під літерою «Л» перебуває у спільному користуванні сторін. Таким чином, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже склався порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою. Відповідно до Ситуаційного плану земельної ділянки кадастровий номер :06:022:0018, виготовленого ПП «Землемір 2010» (а.с.71), ОСОБА_3 користується земельною ділянкою позначеною цифрами 7, 8, 9, 10, 11, 12, 4, 5, 6, 7, площею 0,0486 га. ОСОБА_4 використовує іншу частину земельної ділянки, позначену цифрами 1, 2, 3, 4, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 1, площею 0,0486 га.

Суд вважає за можливе враховуючи існуючий між сторонами порядок користування спірним майном встановити запропонований позивачем та підтриманий відповідачем порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з квитанції від 7 липня 2022 року ОСОБА_3 сплатила судовий збір у розмірі 9775 гривень 69 копійок (а.с.40) та 30 вересня 2022 року сплатила судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок (а.с.61), а всього на загальну суму 10768 гривень 09 копійок. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 5384 гривні 04 копійки, інші судові витрати, як зазначив представник позивача у заяві від 30 вересня 2022 року (а.с.77) буде вирішено в позасудовому порядку.

Керуючись ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст.ст.263-265 та 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Бориспільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки, встановлення порядку користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 117,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, та на 1/2 частку земельної ділянки, розміром 0,10 га, з кадастровим номером: :06:022:0018, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, та земельною ділянкою, розміром 0,10 га, з кадастровим номером: :06:022:0018 за адресою: АДРЕСА_1 , наступним чином:

- виділити ОСОБА_3 в користування приміщення житлового будинку, позначені у технічному паспорті під № 2-1, площею 4,6 кв.м., № 2-2, площею 12,4 кв.м., № 2-3, площею 23,2 кв.м., № 2-4, площею 12,8 кв.м., № 2-5, площею 10,0 кв.м., а також наступні господарські будівлі: колодязь «К», погріб з шийкою «З», сарай «Є», убиральня «Ж», сарай «И».

- виділити ОСОБА_4 в користування приміщення житлового будинку, позначені у технічному паспорті під № 1-1, площею 11,2 кв.м., № 1-2, площею 7,9 кв.м., № 1-3, площею 5,4 кв.м., № 1-4, площею 11,0 кв.м., № 1-5, площею 4,3 кв.м., №1-6, площею 14,7 кв.м., а також наступні господарські будівлі: погріб «В», сарай «Б», гараж «Г», убиральня «Е», колодязь «М».

- господарські споруди, а саме: яма вигрібна «Л», огорожа №1, хвіртка №2, хвіртка №3, ворота №4, огорожа №5, вимощення №6, вимощення №7 залишити у спільному користуванні.

- виділити ОСОБА_3 в користування земельну ділянку, позначену на Ситуаційному плані, виготовленому ПП «Землемір 2010», цифрами 7, 8, 9, 10, 11, 12, 4, 5, 6, 7, площею 0,0486 га.

- виділити ОСОБА_4 в користування земельну ділянку, позначену на Ситуаційному плані, виготовленому ПП «Землемір 2010», цифрами 1, 2, 3, 4, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 1, площею 0,0486 га.

Повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору відповідно до квитанцій від 7 липня 2022 року та від 30 вересня 2022 року оригінали яких зберігаються в матеріалах цивільної справи, грошові кошти у розмірі 5384 гривень 04 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10 жовтня 2022 року.

Суддя О.Ю. Семенюта