ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 жовтня 2022 року м. Чернівці Справа № 727/6380/17

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Лисака І.Н., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Кулянді М.І., Одинаку О.О., Литвинюк І.М. у справі №727/6380/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2022 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні апеляційного суду перебуває вказана цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2022 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 травня 2022 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2022 року головуючим суддею (доповідачем) визначено Кулянду М.І., до колегії включено суддів Литвинюк І.М. та Одинака О.О. (т.27 а.с.99-101).

05 вересня 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Кулянди М.І., Литвинюк І.М. та Одинака О.О., яка обґрунтована тим, що судді діють упереджено та необ`єктивно під час перегляду даної справи, оскільки ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 29 серпня 2022 року залишено без розгляду клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Крім того, суддя Литвинюк І.М. висловила окрему думку у справі №727/4986/17 від 06 грудня 2018 року, яку заявник вважає завідомо незаконною.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Кулянді М.І., Одинаку О.О., Литвинюк І.М., визнано необґрунтованим.

Вирішення питання про відвід вказаним суддям передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2022 року вирішення питання про відвід суддям Кулянді М.І., Одинаку О.О., Литвинюк І.М. передано судді Лисаку І.Н.

Перевіривши доводи заяви про відвід суддів Кулянди М.І., Одинака О.О., Литвинюк І.М. вважаю, що підстави для задоволення відводу відсутні, виходячи з наступного.

Нормами ст.ст.36, 37 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Статтею 39 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити відвід Провадження 22-з/822/44/22

судді.

Частиною 2 ст.40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із п.3 ч.1 ст.36 ЦПК України, з підстав яких заявлено відвід, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

В силу ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також звертаю увагу заявника, що Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (справа Білуха проти України, №33949/02, §49-52, від 9 листопада 2006 року).

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Так, у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти» ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява №17056/06, §98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява №71615/01, §31).

Заявником не надано доказів щодо необ`єктивності і упередженості суддів, а обґрунтування заяви зводяться до незгоди із прийнятими процесуальним рішенням колегії суддів під час розгляду справи, що само по собі не може бути підставою для відводу суддів. Заява містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами.

Крім того, незгода із окремою думкою судді Литвинюк І.М. в іншій справі виключає відвід судді з підстав ч.4 ст.36 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, у задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити, так як останнім не доведено наявність будь-яких обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів при розгляді даної цивільної справи.

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддям Кулянді М.І., Одинаку О.О., та Литвинюк І.М. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Лисак І.Н.