КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/9907/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушіна І.В.

за участю: представника позивача Зубець М.П.

представника відповідача ОСОБА_2 - Арабаджийського Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката Зубець Максима Петровича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Києвської області від 14 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В.,

у цивільній справі № 357/13844/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом за результатами розгляду якого просила стягнути зі ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 7000 доларів США (станом на 12 листопада 2021 року за курсом НБУ еквівалентно 182070 грн.); а також ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 4950 доларів США (станом на 12 листопада 2021 року за курсом НБУ еквівалентно 129195 грн.).

В обґрунтування позову посилаючись на те, що у 2018 році вона замовила у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розробку (створення) програмного продукту «Сайт для обміну бізнес послугами». На виконання умов взяла на себе обов'язок оплатити обумовлену суму для створення зазначеного програмного продукту, а відповідачі - створити його та передати готовий програмний продукт позивачу. На підставі усного договору про створення вказаного продукту оплатила ОСОБА_2 вартість робіт в сумі 7000 доларів США, ОСОБА_5 вартість робіт в сумі 4950 доларів США. На підтвердження отримання коштів відповідачі надали а саме: відомість №1 від 07 серпня 2018 року, відомість №2 від 11 вересня 2018 року, відомість №3 від 10 жовтня 2018 року, відомість №4 від 12 листопада 2018 року, відомість №5 від 18 грудня 2018 року, відомість б/н від 18 грудня 2018 року. Дані відомості підписані відповідачами, а отже сторонни досягли згоди щодо умов договору та добровільно взяли на себе відповідальність за його виконання. Однак, виконавці не виконали роботи по створенню программного продукту та не повертають отримані кошти на письмову вимогу позивача. Тому просила задвольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2022 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні заявлених позовних вимог..

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_4 - адвокат Зубець М.П. подав апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що висновок суду першої інстанції щодо виконання робіт відповідачами, фактичного виконання умов договору та передача роботи скаржнику не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, між сторонами було узгоджено графік попередньої оплати за виконану роботу який було виконано скаржником. При цьому, попередня оплата за створення програмного продукту не підтверджує факту виконання умов договору відповідачами.

20 грудня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Арабаджийський Є.Г. подав до суду письмові пояснення, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - Зубець М.П . вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати, постановивши нове судове рішення про задоволення заявленого позову в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Арабаджийський Є.Г. заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

ОСОБА_5 про день, час та місце розгляду справи повідомлялався належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не з`явився, поважність ричин неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб що не з`явилися в силу вимог визначених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що 10 липня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість щодо розробки (створення) для власних потреб позивача програмного продукту «Сайту для обміну бізнес послугами» в період з 10 липня 2018 року по 18 грудня 2018 року за плату в розмірі 7000 доларів США. Також, до виконання робіт було залучено ОСОБА_5 на тих самих умовах, але за окрему плату для нього в розмірі 4 950 доларів США.

До виконання робіт відповідачі приступили та 07 серпня 2018 року ОСОБА_4 виплатила кожному з них винагороду за липень 2018 року: ОСОБА_2 у сумі 1400 доларів США та ОСОБА_5 у сумі 700 доларів США, що підтверджується копією відомості №1 від 07 серпня 2018 року (а.с. 14).

З відомості №2 від 11 вересня 2018 року вбачається, що позивач виплатила винагороду за серпень 2018 року: ОСОБА_2 у сумі 1400 доларів США та ОСОБА_5 у сумі 1000 доларів США (а.с.5)

Згідно до відомості №3 від 10 жовтня 2018 року вбачається, що позивач виплатила винагороду за вересень 2018 року: ОСОБА_2 у сумі 1400 доларів США та ОСОБА_5 у сумі 1000 доларів США (а.с.16).

Згідно до відомості №4 від 12 листопада 2018 року, вбачається, що ОСОБА_6 виплатила винагороду за жовтень 2018 року: ОСОБА_2 у сумі 1400 доларів США та ОСОБА_5 у сумі 1000 доларів США (а.с.17).

Згідно до відомості №5 від 18 грудня 2018 року ОСОБА_6 виплатила винагороду за листопад 2018 року: ОСОБА_2 у сумі 1400 доларів США та ОСОБА_5 у сумі 1000 доларів США (а.с.18).

Згідно відомості №б/н від 18 грудня 2018 року ОСОБА_6 виплатила винагороду за грудень 2018 року ОСОБА_5 у сумі 250 доларів США (а.с.19).

Протягом зазначеного періоду з 10 липня 2018 року по 18 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 було отримано 7000 доларів США винагороди, відповідачем ОСОБА_5 - 4950 доларів США.

18 грудня 2018 року роботи по розробці та створенню сайту були завершені, позивачем був проведений остаточний розрахунок з відповідачами за виконану роботу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами порушення її прав, свобод та інтересів, зокрема, невиконанням відповідачами усного договору щодо створення програмного сайту «Сайт для обміну бізнес послугами». Суд вважав, що між сторонами був укладений договір, що містить елементи договору підряду, відповідно до якого відповідачі (виконавці) зобов`язувалися виконати роботу, щодо створення розробки сайту на замовлення позивача, а позивач (замовник) зобов`язалася оплатити виконану роботу за обумовлену суму для створення зазначеного програмного продукту.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Як на підставу позову ОСОБА_4 посилалася на те, що вона замовила у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розробку (створення) програмного продукту «Сайт для обміну бізнес послугами» та взяла на себе обов'язок оплатити обумовлену суму для створення зазначеного програмного продукту.

В якості правових підстав посилаючись на те, що у відповідності до ст. ст.526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із зобов`язання чи звичаїв ділового договору.

Порушення зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч.3 ст.612 ЦК України якщо в наслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вказував на те, що хоча сторони в справі є фізичними особами і їх відносини не оформлювались письмовим договором, вони все ж мають ознаки договірних відносин у формі підряду, тому до них повинні бути застосовані положення ст.ст. 837 -864 ЦК України

Відповідно до ч.1,3 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

За положеннями ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

На підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань ними надавався на огляд сайт «redli.devsplash.net», створений ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з панеллю управління, згідно якої замовник сама могла вносити зміни, який є робочим, дієвим та був переданий позивачу на виконання умов договору. Також, для того, щоб скаржник могла користуватися даним сайтом, їй необхідно було вчинити дії з провайдером, на даному сайті є всі елементи, шаблони, із можливістю заміни блоків ОСОБА_4 , інтерфейс сайту створений для компаній з можливістю роботи з іншими компаніями.

Колегія суддів вважає, що зазначене вище свідчить про те, що між сторонами було наявна усна домовленість, письмового договору не укладалось, відповідальність сторін не визначалася як і не обговорювалися строки виконання.

Відтак, умови такої усної домовленості судом встановлені бути не можуть, оскільки кожна із сторін озвучує свій варіант таких домовленостей.

Посилання суду на правову позицію Верховного Суду висловлену у справі № 904/5726/19 від 15 червня 2021 року, в частині того, що обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін з фактів, уставнолених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосувіанню для вирішення спору, покладено саме на суд, на думку колегії суддів не можуть бути підставою для відмови у задволенні заявлених вимог позивача з підстав того, що виходячи з положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування підстав відмови у задоволенні заявлених позовних вимог шляхом викладення мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката представника ОСОБА_4 - адвоката Зубець Максима Петровича задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Києвської області від 14 липня 2022 року змінити виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2023 року.

Суддя - доповідач:

Судді: