Ухвала

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 149/2051/22

провадження № 61-11185ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Матяшем Дмитром Юрійовичем, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2022 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату; надати до суду апеляційної інстанції виправлену апеляційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У листопаді 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Матяшем Д. Ю., на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 25 листопада 2022 року у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено, а касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Матяшем Д. Ю., залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги і надати документ, що підтверджує його сплату; надати до суду касаційної інстанції касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України; надати до суду касаційної інстанції належно оформлений документ, що підтверджує повноваження представника, який підписав касаційну скаргу. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 листопада 2022 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Форма і зміст апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що не погоджуючись з рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у задоволенні клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату; надати до суду апеляційної інстанції виправлену апеляційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.

Апеляційним судом було роз`яснено, що у разі невиконання вимог даної ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена особі, яка її подала.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

За своїм змістом перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18) та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Як визначено у пункті 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки ОСОБА_1 є відповідачем у справі, тому вищевказана пільга на нього не поширюється.

Отже, у разі оскарження відповідачем ухваленого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду позовної заяви про стягнення аліментів у суді апеляційної інстанції, судовий збір ним справляється на загальних підставах, встановлених пунктом 6 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір», або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5 Закону України «Про судовий збір», є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що у наданий судом строк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 30 вересня 2022 року, заявником не усунуто, а саме не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

Верховний Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє ОСОБА_1 права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплативши судовий збір у встановлених законом порядку та розмірі, або подати обґрунтоване та підтверджене належними доказами клопотання про звільнення від сплати судового збору, якщо для цього існують підстави.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Матяшем Дмитром Юрійовичем, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк