23.06.2022 Єдиний унікальний номер 205/8212/21
Номер провадження: 2/205/932/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Далі, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син, ОСОБА_3 , і після його смерті також залишилась спадщина, яка складається із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивач є єдиною спадкоємицею після смерті свої матері ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 . Бажаючи врегулювати майнові питання, пов`язані із спадковим майном, позивач у 2021 році звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановами від 03.08.2021 року Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Підставою для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом вказано той факт, що позивач не з`явилася до нотаріальних органів у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Однак, позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона проживала разом із ОСОБА_2 станом на день її смерті. Також із 2014 року позивач постійно мешкала на території Федеративної республіки Німеччини, та через запровадження у 2020 році обмежень, пов`язаних із перетинанням державного кордону, та через пандемію коронавірусної інфекції COVID-19, не змогла вчасно прибути до України.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду та просити суд встановити їй, ОСОБА_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном в шість місяців з часу набрання рішенням суду законної сили.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Представником відповідача було подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач повинен довести суду поважність причин пропуску встановленого в законі строку в шість місяців. Виникнення права на спадкування у ОСОБА_1 залежить від доведення вищевказаних фактів. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У зв`язку із чим відповідач просить винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, про що подала відповідну заяву.

Представник відповідача також у відкрите судове засіданні не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна також, у відкрите судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.01.2022 року вирішено витребувати у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни (місце знаходження: АДРЕСА_3 ) належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову, виходячи із наступного.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 , виданого 11.12.1939 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, позивач має такі анкетні дані: ІНФОРМАЦІЯ_5 « ОСОБА_4 », про що 11.12.1939 року складено відповідний актовий запис № 5628, де батьками записані « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 ».

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 6 від 25.06.2021 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 30.12.1966 року на підставі рішення Красногвардійського суду м. Дніпропетровська від 07.11.1966 року про розірвання шлюбу було зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис № 1654, де зазначено прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_7 ».

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 25.06.2021 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 19.01.1968 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , актовий запис № 70, де зазначено прізвище дружини після укладання шлюбу « ОСОБА_10 ».

Матеріалами справи підтверджено, що 02.11.1961 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1431, в якому зазначено прізвище дружини після реєстрації шлюбу, як « ОСОБА_12 ».

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.01.1963 року. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками зазначені такі особи: батько ОСОБА_11 , мати ОСОБА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 19.05.2020 року.

Також, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 13.01.2007 року.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі Договору міни від 26.07.1997 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., за реєстром № 3695, зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, та записано в реєстрову книгу за № 285п за реєстровим № 33.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , та отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку зі спливом терміну для прийняття спадщини.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської Ірини Юріївни із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , та отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку зі спливом терміну для прийняття спадщини.

Оскільки у позасудовому порядку позивач позбавлена можливості врегулювати вказані спадкові правовідносини, то суд доходить висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При цьому позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

В даному випадку, посилаючись на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилалась фактично на обставини: 1) проживання нею разом із спадкодавцем ОСОБА_2 станом на день її смерті; 2) проживання позивача з 2014 року на території Федеративної республіки Німеччини; 3) запровадження у 2020 році обмежень, пов`язаних із перетинанням державного кордону через пандемію коронавірусної інфекції COVID-19.

Суд вказує, що наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так матеріалами справи підтверджено, що відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 14.10.1997 року по 30.01.2007 року. Склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_2 , тобто станом на 29.12.2006 року становить одна особа ОСОБА_3 , який був зареєстрований з 17.08.1998 року по 15.09.2020 року. Отже, позивач ОСОБА_1 не була зареєстрована у спірній квартирі на час смерті своєї матері, ОСОБА_2 .

Будь-яких інших доказів, що підтверджували б факт проживання позивача разом із таким спадкодавцем на момент смерті останньої суду не подано.

Суд окремо вказує, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто фактично за 8 років до того, як позивач почала мешкати на території іншої держави, та за 14 років до введення обмежень, пов`язаних із перетинанням державного кордону через пандемію коронавірусної інфекції COVID-19.

Відтак, суд вважає недоведеними стороною позивача наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання відповідної заяви про прийняття спадщини після смерті вказаного спадкодавця.

Щодо подання заяви про прийняття спадщини після смерті, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вказує на те, що сам по собі факт проживання позивача у ФРН та запровадження карантинних обмежень не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Безпосередньо перебування позивача поза межами України та вказані обмеження не позбавляли позивача можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено пунктом 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (із наступними змінами та доповненнями) «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Згідно зі статтею 38 цього ж закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину.

Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном, або неможливості надіслати таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку позивач суду не надала.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що наведені ОСОБА_1 причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не доведено наявність поважних причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити у їх повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265,267 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) до Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна (місце знаходження: АДРЕСА_3 ), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан