Провадження № 2-о/522/396/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сулими А.С.,

заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022 ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу обмежувального припису, яким просить заборонити ОСОБА_2 протягом шести місяців: перебувати в місці проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань менше 300 м. до вище зазначеного їх місця проживання; вести телефонні переговори з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 від якого у них народився син. Однак, більше року їх сімейне життя не ладиться та погіршується, тому починаючи з травня цього року їх шлюбні відносини фактично припинені. Поряд з цим, ОСОБА_2 систематично вчиняє стосовно ОСОБА_1 як психологічне так і фізичне насильство в присутності їх спільної малолітньої дитини. У зв`язку з чим, заявник просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2

11.11.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

21.11.2022 від ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, у яких він просив суд відмовити у задоволенні заяви, з огляду на те, що вона є необґрунтованою, направлена на порушення його конституційних прав та законних інтересів, як громадянина, людини та батька, оскільки викладені у ній відомості не відповідають дійсності. Так, починаючи з 11.05.2022 ОСОБА_1 викрала їх спільну дитину та не дає їм спілкуватися, а він як батько має права та обов`язки щодо неї. Окрім того зазначає, що він є добросовісним батьком та виховав трьох дітей та ніякого насилля він ніколи не застосовував щодо них, це підтверджується зокрема постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/7188/22 від 01.09.2022. За таких обставин ОСОБА_2 стверджує, що у його діях відсутні ознаки вчинення ним домашнього насильства, а тому у разі задоволення даної заяви він буде позбавлений можливості у спілкуванні з дитиною, яка теж виявляє бажання проводити із ним час.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та просила суд задовольнити її заяву, а ОСОБА_2 - відмовити у задоволенні заяви.

Розглянувши матеріали заяви, вислухавши доводи та заперечення сторін та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України, а відповідні правовідносини Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`ю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вказаною статтею також визначено, що кривдник - це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Судом встановлено, що 03.02.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне), Серія НОМЕР_1 , виданим 20.07.2022 Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 (свідоцтво про народження, Серія НОМЕР_2 , видане 29.11.2016 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції в Одеській області), батьками якого вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1

ОСОБА_1 проживає разом із їх спільною дитиною ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 починаючи з травня 2022 року разом з дружиною та сином не проживає.

Заявник стверджує, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї та їх спільної дитини шляхом проявів стосовно них безпідставної агресії, цькування, погроз, виражання нецензурної лайки, штовхань, нанесення тілесних ушкоджень.

04.06.2022 інспектором СПДП ОРУП № 1 видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , Серія АА № 188524, у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , терміном дії 10 діб до 15 год. 10 хв. 14.06.2022 шляхом зобов`язання його залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи та заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи.

01.09.2022 постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/7188/22 провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито, у зв`язку із малозначністю діяння та оголошено усне зауваження. Предметом розгляду вказаної справи був протокол про адміністративного правопорушення щодо вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у формі висловлювання нецензурної лайки на адресу своєї дружини ( ОСОБА_1 ) та кидання в бійку. При цьому судом встановлено, що дії ОСОБА_2 не були направлені на вчинення домашнього насильства і така шкода фактично не була заподіяна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 виявляє бажання у спілкуванні з їх спільною з ОСОБА_1 дитиною, про що свідчать, зокрема його заяви адресовані Службі у справах дітей ОМР, Комісії з питань захисту прав дітей ПРА ОМР, у яких він просить визначити місце проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом із ним та долученими до матеріалів справи роздруківками його дзвінків на номер мобільного телефону сина та електронною перепискою між сторонами.

Із досліджених у судовому засіданні відеодисків, наданих сторонами, судом встановлено наявність у сторін непорозуміння, пов`язаного з неможливістю батька бачитися зі своїм сином, що не є предметом даного судового розгляду.

У судовому засіданні заявник наголошувала на неодноразових викликах поліції з метою захисту її від насильницьких дій її чоловіка, проте надані на підтвердження її доводів копії вище зазначених постанови Приморського районного суду м. Одеси від 01.09.2022 у справі № 522/7188/22, термінового заборонного припису від 04.06.2022 та відеодиску, достеменно не свідчать про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 . Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 станом на час розгляду судом заяви, що могло б бути загрозою для її та дитини життя та здоров`я, матеріали справи не містять.

За таких обставин, надавши належну оцінку поданим у справі доказам на підставі встановлених судом фактичних обставин, суд вважає, що сам факт неодноразового звернення заявника до правоохоронних органів з підстав вчинення щодо неї домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, пов`язаного з їх батьківськими правами та обов`язками щодо їх спільного неповнолітнього сина та не підтверджують факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , що є необхідною умовою для можливості застосування судом заборонного припису у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Таким чином, оскільки заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення заінтересованою особою постійного та безперервного домашнього насильства у розумінні вказаного Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявника та дитини, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд констатує відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису, а тому задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 350-1 - 350-6, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик