_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2151/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Бродецька Тетяна Вікторівна,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Таскомбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги та скасування рішення про державну реєстрацію, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

29.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ "ВіЕс Банк", в якому просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги б/н від 29.12.2017 року, укладений між ПАТ "ВіЕс Банк" та ТОВ "ФК "Траст фінанс" в частині відступлення права вимоги за кредитним договором KF53257 від 23.10.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Фольксбанк".

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М. від 08.01.2019 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 12.03.2019 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача ПАТ "ВіЕс банк" - Акціонерне товариство "Таскомбанк".

10.06.2019 року позивачем ОСОБА_2 до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_2 просить:

- Визнати недійсним договір відступлення права вимоги б/н від 29.12.2017 року, укладений між ПАТ "ВіЕс банк" та ТОВ "ФК "Траст Фінанс" в частині відступлення права вимоги за кредитним договором KF53257 від 23.10.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Фольксбанк".

- Визнати недійсним договір відступлення прав за іпотечними договорами б/н від 29.12.2017 року, укладений між ПАТ "ВіЕс банк" та ТОВ "ФК" Траст Фінанс" в частині відступлення прав за іпотечним договором від 23.10.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "Фольксбанк".

- Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. від 02.01.2018 року, індексний номер - 39069822 про реєстрацію іпотеки на земельну ділянку :22:016:0024 за ТОВ "ФК" Траст Фінанс".

29.11.2019 року ТОВ "ФК "Траст Фінанс" подала до суду відзив.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до АТ "Таскомбанк", ТОВ "ФК "Траст Фінанс" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 року відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26.05.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року - залишити без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.02.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26.05.2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

16.05.2022 року матеріали цивільної справи №520/21615/18 отримані Київським районним судом м. Одеси.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2022 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В.

Ухвалою суду від 17.05.2022 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В.

28.09.2022 року до суду надійшли письмові пояснення представника ТОВ "ФК "ТРАСТ ФІНАНС".

24.10.2022 року стороною позивача до суду подані заперечення на письмові пояснення.

Ухвалою суду від 23.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Інші учасники справи до судового засідання повторно не з`явились, повідомлялись належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандрес С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Враховуючи наведене та передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, неодноразове призначення справи до розгляду, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, щодо розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за участю представника позивача та відсутності інших учасників справи.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах позивач посилається на те, що 03.12.2009 року Київським районним судом м. Одеси було винесено рішення по цивільній справі №2-5815/09 за позовом ПАТ "Фольксбанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором. В подальшому ПАТ "Фольксбанк" було реорганізовано у ПАТ "ВіЕс банк". 19.10.2018 року Київським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу про заміну сторони у справі на ТОВ "ФК "Траст фінанс". На підтвердження підстав заміни сторони ТОВ "ФК "Траст фінанс" було надіслано сумнівні ксерокопії договору відступлення права вимоги б/н від 29.12.2017 року, укладеного між ПАТ "ВіЕс Банк" і ТОВ "ФК "Траст фінанс" з додатками. Копії вказаних документів викликають істотні сумніви у їх справжності. Ані ПАТ "ВіЕс банк", ані ТОВ "ФК "Траст фінанс" жодним чином не повідомили позивача про факт укладення такого договору. При цьому ТОВ "ФК "Траст фінанс" звернувся до приватного виконавця для здійснення примусового стягнення боргу, який активно вчиняє сумнівні дії, в тому числі шляхом накладення арешту у повному обсязі на отримувані позивачем заробітну плату, виплати по інвалідності та допомогу по народженню дитини. Таким чином існують істотні сумніви щодо реальних підстав наявності у ТОВ «ФК «Траст фінанс» права вимоги стягнення з позивача боргу за кредитним договором за рішенням від 03.12.2009 року Київського районного суду м. Одеси по цивільній справі 2-5815/09.

В заяві про збільшення позовних вимог позивач також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні ряд додатків до спірного договору, відсутня згода НБУ на проведення факторингової операції між ПАТ «ВіЕс банк» та ТОВ «ФК «Траст Фінанс» щодо кредитного договору № KF 53257 від 23.10.2008 року, існують розбіжності у розмірі проблемного кредитного портфелю. Позивач зазначає, що вказані в заяві обставини свідчать про те, що у АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Траст Фінанс» відсутні належні та допустимі докази підтвердження правомірності укладання договору відступлення права вимоги б/н від 29.12.2017 року, укладеного між ПАТ «ВіЕс Банк» та ТОВ «ФК «Траст Фінанс» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № KF 53257 від 23.10.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Фольксбанк», тим більше є істотні сумніви, що у вказаній частині він взагалі укладався. А договір відступлення прав за іпотечними договорами б/н від 29.12.2017 року, укладений між ПАТ «ВіЕс банк» та ТОВ «ФК «Траст Фінанс» в частині відступлення прав за іпотечним договором від 23.10.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Фольксбанк» як такий, що укладений на підставі договору відступлення права вимоги б/н від 29.12.2017 року, укладений між ПАТ «ВіЕс банк» та ТОВ «ФК «Траст Фінанс» є протиправним, укладеним не уповноваженою особою та таким, що має бути визнаним недійсним.

У відзиві ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» посилається на те, що відповідно до повідомлення від 03.01.2018 року ПАТ «ВІЕС БАНК» повідомив ОСОБА_3 про відступлення права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги 29.12.2017 року, який укладений між ТОВ «ФК «ТРАСТ Фінанс» та ПАТ «ВІЕС БАНК». Також ухвалою суду від 19.10.2018 року було задоволено заяву ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» про заміну сторони у справі №2-5815/09 та встановлено факт відступлення прав вимоги за кредитним договором та доказуванню не підлягає. Позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки Договір про відступлення прав вимоги від 29.12.2019 року та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 29.12.2017 року відповідають вимогам чинного законодавства та укладено без порушень.

У письмових поясненнях представник ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» звертає увагу на те, що Верховний Суд в обґрунтування необхідності скасування рішень суду попередніх інстанцій вказав на порушення виключно норм процесуального права та не вказав на будь-яке порушення норм матеріального права. ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» вважає, що під час нового розгляду справи підлягають виконанню та врахуванню вказівки Верховного Суду щодо процедурного виконання дій судом при підготовчому провадженні розгляду справи з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

23.10.2008 року між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № KF 53257.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором № KF 53257 від 23.10.2008 року в розмірі 1089134,60 грн., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. /т.1 а.с.4/.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.01.2014 року у якості правонаступника позивача ПАТ «Фольксбанк» було залучено ПАТ «ВіЕс Банк».

29.12.2017 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ТОВ «ФК «ТРАСТ ФІНАНС» було укладено Договір відступлення права вимоги, в порядку та на умовах якого Первісний кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому Права Вимоги за Кредитними договорами, а Новий кредитор заміняє Первісного кредитора як сторону - кредитора у Кредитних договорах та приймає на себе всі його права та обов`язки за Кредитними договорами /т.2 а.с.68-72/.

29.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством «ВІЕС БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТРАСТ ФІНАНС» укладено Договір відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. /т.2 а.с.64-65/.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року замінено сторону у справі №2-5815/09 з публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» /т.1 а.с.5-6/.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що 23.10.2008 року між ПАТ «Фольксбанк» та позивачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір та іпотечний договір. Рішенням суду від 03.12.2009 року з позивача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» було стягнуто кредитну заборгованість. В подальшому ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.01.2014 року в якості правонаступника ПАТ «Фольксбанк» було залучено ПАТ «ВіЕс Банк».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 року замінено сторону у цивільній справі №2-5815/09 з ПАТ «ВіЕсБанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Траст Фінанс».

При первісному розгляді даної справи Київський районний суд м. Одеси рішенням від 07.10.2020 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив. Зазначене рішення переглядалося в апеляційному порядку та постановою Одеського апеляційного суду від 26.05.2021 року рішення Київського районного суду м. Одеси залишено без змін.

Не погоджуючись з висновками судів першої та другої інстанції, позивач ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, за наслідками розгляду якої було ухвалено постанову від 23.02.2022 року про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 26.05.2021 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому в постанові від 23.02.2022 року Верховний Суд зокрема звернув увагу на те, що в підготовчому провадженні позивач надав заяву про збільшення позовних вимог і остання була прийнята до розгляду судом, про що зазначено в протоколі судового засідання від 13.11.2019 року. У цій заяві на вирішення суду позивач ставив три позовні вимоги, однак з ухваленого судом першої інстанції рішення вбачається, що суд вирішив лише одну вимогу - про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 року, інші дві вимоги - про визнання недійсним договору відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 року та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, залишилися поза увагою та оцінкою суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене Верховним Судом в постанові від 23.02.2022 року, суд приходить до наступного.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 29.12.2017 року судом встановлюється недоведеність вказаної позовної вимоги. Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів недійсності оспорюваного правочину позивачем суду не надано.

При розгляді справи суд повинен з`ясувати, чи було порушення цивільного права позивача або встановити факт оспорювання такого справа з боку інших осіб, та чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб обраним особою.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зазначає, що позивач у договорі про відступлення прав вимоги від 29.12.2007 року не є стороною цього правочину, та під час судового розгляду справи не довів, чим саме укладення спірного договору порушує права позивача, оскільки за договором про відступлення права вимоги новому кредитору передаються існуючі на час укладення такого договору права вимоги за борговими зобов`язаннями боржника та фактично здійснюється заміна сторони у зобов`язанні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 року суд приходить до висновку про відмову в задоволенні в цій частині з вищевикладених підстав. При цьому суд зазначає, що доводи сторони позивача в ході судового розгляду справи матеріалами справи, як поданими сторонами, так і наданими на ухвали суду про витребування доказів, не підтверджені, а відтак вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. від 02.01.2018 року про реєстрацію іпотеки на земельну ділянку :22:016:0024 за ТОВ «ФК «Траст Фінанс» суд зазначає, що вказана позовна вимога є похідної від вимоги про визнання недійсним договору відступлення прав за іпотечними договорами від 29.12.2017 року, в зв`язку з чим також не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 203, 215-236, 514, 516, 627, 628 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства "Таскомбанк" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Траст Фінанс" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Софіївська, 10, пр. 4), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна (адреса: м. Київ, вул. Глазунова, 4/47), про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги та скасування рішення про державну реєстрацію, - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 27.12.2022 року.

Суддя Васильків О.В.