Дата документу 27.10.2022
Справа № 501/1434/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Смирнова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чорноморськ Одеської області, в порядку письмового провадження, цивільну справу №501/1434/22 за

позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

третя особа: Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі органу опіки та піклування, місцезнаходження за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33,

предмет та підстави позову: про встановлення місця проживання малолітньої дитини,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

03.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері. В обґрунтування вимог, позивач зазначила, що від 21.07.2017 року до 27.10.2021 року вона з відповідачем перебувала в шлюбі, та в шлюбі народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . позивач проживає разом з дитиною, дбає про її здоров`я, розвиток та забезпечує всім необхідним, відповідач участі в вихованні дитини не приймає. Позивач звернулась до суд та просить в судовому порядку визначити місце проживання дитини за місцем її проживання.

Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, відзив на позовну заяву надав, заперечував проти задоволення позовних вимог через відсутність предмету спору, до суду не з`явився (а.с. 38-39).

Третя особа надала висновок по справі (а.с. 46-48).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву згідно з якою позовну заяву підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволені, просила справу слухати у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.( а.с. 72-73).

Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з`явився, відзив надавав, заперечував проти позовних вимог через відсутність спору (а.с. 38-39).

Третя особа була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з`явилась, надала до суду висновок (а.с. 31, 46-48).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.06.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с. 28).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07.10.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено слухання справи (а.с. 59).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 від 20.11.2010 року та дружина змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18.02.2021 року , ОСОБА_2 розірвав шлюб з ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно судового наказу Іллічівського міського суду Одеської області від 06.05.2020 року з ОСОБА_2 стягнено аліменти на утримання дитини (а.с. 11).

Згідно розрахунку по заборгованості від 30.08.2021 року, виданого головним державним виконавцем Шульгіною Л.А., заборгованість за сплатою аліментів у ОСОБА_2 відсутня (а.с. 12).

Відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.01.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 про вселення (а.с. 13-15.

Згідно постанови одеського апеляційного суду від 14.07.2021 року - рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.01.2021 року про вселення залишено без змін (а.с. 16-18).

Відповідно постанови ВС від 26.04.2022 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.01.2021 року про вселення та постанову Одеського апеляційного суду від 14.07.2021 року - залишено без змін (а.с. 19-22).

Згівдно заяви від 22.08.2022 року, ОСОБА_2 не заперечував проти проживання дитини з матір`ю (а.с. 49).

Відповідно листа № 01/15-858 від 22.07.2022 року, наданого КНП «Чорноморська лікарня», зазначено, що ОСОБА_6 відвідува дитячу поліклініку тільки з матір`ю, яка сумлінно виконує всі призначення та рекомендації лікарі-педіатра, та на день запиту неможливо надати інформацію, так як мати дитини надала інформацію лікарю-педіатру про те що дитина з 14.09.2020 року вибуває до м. Київ (а.с. 50).

Згідно до висновку органу опіки та піклування № ІНЦ-1378-2022 від 20.09.2022 року про встановлення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доцільним з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 47-49).

Актом оцінки потреб сім`ї та умов проживання зазначено про , що проводилось з 19.07.2022 р. по 21.07.2022 р. з зазначенням, поспілкуватись з матір`ю та дитиною неможливо, зі слів батька , мати з дитиною виїхали за межі країни(а.с. 51-52).

Згідно до квитанції № 130 від 31.05.2022 року та розрахунку витрат на послуги адвоката, ОСОБА_1 сплатила 7 000,00 грн. (сім. тисяч гривень 00 копійок) (а.с. 23).

V. Оцінка Суду.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків.

Стаття 161 СК України встановлює, що спір між батьками, яки не досягли згоди про місце проживання дитини, вирішується судом.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім інтереси інших сторін.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

В матеріалах справи містяться оригінал квитанції № 130 від 31.05.2022 року додатку до договору про розрахунок витрат на послуги надані адвокатом, про сплату 7 000,00 гривень за договором №866 від 31.05.2022 року, ордеру на ім`я адвоката Дубінчук Ж.М. (а.с.22а-24).

Згідно квитанцій № 8616-6650-9207-3583 від 01.06.2022 року позивачем ОСОБА_7 сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с. 1).

Позивачка просила суд стягнути з відповідача витрати пов`язані зі зверненням до суду підтверджені квитанціями у матеріалах справи, а саме 6 908,00 гривень.

Згідно чч.1, 2, 3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи те, що суд задовольнив частково позов, судові витрати пов`язані з розглядом справи повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача в розмірі 7 992,40 гривень.

Таким чином позовні вимоги про встановлення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст., 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272 Цивільного процесуального кодексу України, статями 140, 160, 161 Сімейного кодексу України,Суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Встановити місце проживання малолітньоїдитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 7 992,40 грн. (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області В.В.Смирнов