КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року м. Київ

Справа №758/2928/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/10518/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Якимець О.І. 23 березня 2021 року у м. Києві, повний текст ухвали складений 24 березня 2021 року, за клопотанням ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрито.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди припинились, оскільки моральна шкода відшкодовується безпосередньо особі, яка зазнала фізичних або моральних страждань, а нею є позивачка, яка померла.

Стосовно позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що понесення позивачем такої матеріальної шкоди не встановлено, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні, також вказував на те, що вказана вимога нерозривно пов`язана з особою позивача, а тому вважав, що спірні деліктні правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди у цій справі не допускають правонаступництва.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процессуального права та підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_1 не було залучено до участі у розгляді справи як правонаступника.

Звертає увагу, що суд не звернув увагу на не закінчення спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини і не зупинив розгляд справи, також судом було взято до уваги нічим необгрунтоване пояснення представника відповідача щодо відсутності у позивача спадкоємців.

Зазначає, що у даній справі право на відшкодування матеріальної шкоди безпосередньо не пов'язане з особою спадкодавця позивача та не має суто особистого характеру, а тому в спірних правовідносинах допускається правонаступництво.

Враховуючи викладене, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на законність і обґрунтованість ухвали суду, а доводи наведені в апеляційній скарзі вважає безпідставними. Вважає, що є підстави для закриття провадження, оскільки оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувались.

Також вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки скаржником не було надано докази прийняття в спадщину саме тієї будівлі, яка начебто була пошкоджена, а тільки житловий будинок з господарським будівлями та спорудами і паркан.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в березні 2019 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 у якому просила стягнути з останньої матеріальну шкоду у розмірі 144514,49 грн та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником земельної ділянки КН :85:487:0013, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також житлового будинку, який розташований на вказаній земельній ділянці.

На сусідній ділянці, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 (є прилеглою до ділянки позивача з торцевої частини) знаходився величезний сухий дуб, який 01 березня 2016 року зламався та впав на земельну ділянку та будинок позивача. Внаслідок падіння дерева було пошкоджено частину паркану та будинку (зимовий сад). Факт та обсяг пошкоджень зафіксовано відповідно до дефектного акту, що складений 09 березня 2016 року ТОВ «ПЕТРА БУД».

Після падіння дерева ні відповідач, ні члени її родини, що проживають у її будинку не доклали жодних зусиль для прибирання дерева, пошкоджених матеріалів. Все довелося прибирати із залученням всієї своєї родини, а також нести додаткові витрати аби дуб розпиляли та прибрали з моєї території для можливості здійснення відновлювальних робіт.

Відповідно до розрахунку, виконаного у березні 2016 року ТОВ «Оптіма Інвест», вартість ремонту конструкції зимового саду становить 130645,49 грн. За розрахунком ТОВ «ПЕТРА БУД» від 09 березня 2016 року вартість робіт з ремонту паркану становить 13869,00 грн.

Також позивач зазначала, що вона надсилала претензію особам, які проживають разом з відповідачем 25 листопада 2016 року про відшкодування 144514,49 грн, а також пропонувала відповідачу та її родичам добровільно відшкодувати завдану шкоду, однак не отримала ні відповіді, ні навіть часткового відшкодування.

На підставі викладеного, вважала, що поведінка відповідача, яка полягає у повному ігноруванні свого цивільного обов`язку щодо відшкодування шкоди, зневажливе ставлення до проблем позивача, що спричинені повною бездіяльністю відповідача як до події падіння дерева, так і після неї, є ганебною, зневажливою та такою, що посилює її переживання у зв`язку з необхідністю турбуватися про відновлення власного майна, а також нести величезні витрати для цього. Таким чином позивачу завдано і моральної шкоди, яку вона оцінила у 5000,00 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6

19 березня 2021 року представником відповідача до суду першої інстанції подано клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, а тому керуючись положеннями ст. 200 ст. 255 ЦПК України представник відповідача просив закрити провадження у справі у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_6 .

Закриваючи провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди припинились, оскільки моральна шкода відшкодовується безпосередньо особі, яка зазнала фізичних або моральних страждань, а нею є позивачка, яка померла.

Стосовно позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що понесення позивачем такої матеріальної шкоди не встановлено, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні, також вказував на те, що вказана вимога нерозривно пов`язана з особою позивача, а тому вважав, що спірні деліктні правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди у цій справі не допускають правонаступництва.

За вимогами п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Статтею 1230 ЦК України встановлено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. До спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

З наведених обствин справи вбачається, що предметом позову, зокрема, є стягнення моральної шкоди.

Разом з цим, право на компенсацію моральної шкоди, що не була присуджена за життя особи, не спадкується, а тому у випадку смерті особи до ухвалення рішення про компенсацію моральної шкоди матеріального та процесуального правонаступництва за такою вимогою не відбувається.

За вказаних обставин провадження у справі щодо стягнення моральної шкоди підлягає закриттю, оскільки дані спірні правовідносини не допускають правонаступництва, як то вірно встановлено судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди слід зазначити наступне.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов'язки одного із суб'єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

З позовної заяви, поданої ОСОБА_6 , вбачається, що вона просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану їй падінням дерева, яке знаходилось на сусідній ділянці відповідача, та внаслідок падіння якого було пошкоджено частину паркану та будинок, які належать їй на праві власності.

Тобто, в даному випадку збитки були завдані позивачу - спадкодавцеві не у договірних зобов`язаннях, а в деліктних, не договірних, а тому виходячи з положень ст. 1230 ЦК України до спадкоємця не може переходити право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у деліктних зобов`язаннях.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановивши обставини справи, дійшовши вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спірні відносини не допускають правонаступництва, однак невірно застосував норми матеріального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, з викладенням мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, що стосується позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

В порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання судових витрат, колегія суддів не вбачає підстав для компенсації ОСОБА_1 понесених судових витрат, оскільки хоча і доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження частково, однак вимоги апеляційної скарги залишаються без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року - змінити в частині, що стосується вимог матеріальної шкоди, виклавши мотивувальну частину ухвали щодо цих вимог в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 22 грудня 2022 року.