АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року

м. Чернівці

справа №718/2580/20

провадження 822/751/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Паучек І.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Кіцманська міська рада Чернівецької області,

особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Нерушка Т.І.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кіцманської міської ради Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після його смерті залишилося спадкове майно, а саме, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області.

Вказувала на те, що вона є спадкоємицею за законом, інших спадкоємців та утриманців, передбачених законом, у померлого немає. Позивач своєчасно, у встановлений законом строк прийняла спадкове майно: з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулась до державного нотаріуса, однак їй відмовлено в оформленні спадщини через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, згідно з державним актом серії ЯЕ №349851, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,1045га, вартістю 60699,44 гривень, кадастровий номер :02:001:0173 та на земельну ділянку, яка розташована на території Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, згідно державного акту серії ЯЕ №349851, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 0,2025 га, вартістю 1336,91 гривень, кадастровий номер :02:001:0632, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до Кіцманської міської ради Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, згідно з державним актом серії ЯЕ №349851, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,1045га, вартістю 60699,44 гривень, кадастровий номер :02:001:0173 та на земельну ділянку, яка розташована на території Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, згідно державного акту серії ЯЕ №349851, цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 0,2025 га, вартістю 1336,91 гривень, кадастровий номер :02:001:0632, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, втратою оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки та враховуючи ту обставину, що позивач позбавлена можливості у інший спосіб визнати за собою право власності на спадкове майн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи та інтереси особи, що не була залучена до участі у справі.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Згідно довідки виконкому Кіцманської міської ради Чернівецької області № 43 від 20 травня 2022 року, в будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 станом на 17 грудня 2018 року зареєстровані та проживали ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , 1982 року народження син, ОСОБА_2 , 2004 року народження - онука (а.с. 39).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Згідно довідки виконкому Кіцманської міської ради Чернівецької області № 44 від 20 травня 2022 року, в будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 станом на 02 січня 2020 року зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , 2004 року народження - донька (а.с. 40).

Із постанови державного нотаріуса Кіцманського нотаріальної контори Беженар А.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 травня 2022 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно частин 1, 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Як роз`яснено у абзацах першому, другому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно частин 1, 3 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду про можливість задоволення позову без залучення у справі належного відповідача.

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно частин 1, 2 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду виклала в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Як встановлено матеріалами справи, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила відповідачем Кіцманську міську раду Чернівецької області.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Із постанови державного нотаріуса Кіцманської нотаріальної контори Беженар А.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 травня 2022 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Орган місцевого самоврядування залучається до участі у справі цієї категорії в якості відповідача виключно у випадку відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, а тому є неналежним відповідачем.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд робить висновок про те, що Кіцманська міська рада Чернівецької області є неналежним відповідачем. Належним відповідачем у справі є саме, ОСОБА_2 .

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлений спір про право на спадкове майно, суд ухвалюючи судове рішення вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_2 .

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 21 лютого 2019 року у справі №420/2383/16-ц.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Апеляційний суд в силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для відмови в позові.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 5 лютого 2020 року у справі №440/1376/13-ц.

Апеляційний суд не робить висновку про обґрунтованість та доведеність позову, оскільки суд може зробити такий висновок лише за наявності належного відповідача у справі.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 30 березня 2020 року у справі №750/11196/17.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належного відповідача, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушеним.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

За подання апеляційної скарги апелянт сплатив 1261 гривню 20 копійок, що підтверджується квитанцією (а. с. 29).

З огляду на зазначене, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1261 гривню 20 копійок у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2020 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кіцманської міської ради Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1261 гривню 20 копійок у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 12 жовтня 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна