Номер провадження: 22-ц/813/2607/22
Справа № 501/395/21
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 березня 2021 року у цивільній справі за позовом Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії у розмірі 3635,82 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії у розмірі 3635,82 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 від 31 липня 2019 року звернулась з заявою до позивача про призначення житлової субсидії. Відповідачу було призначено житлову субсидію з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року у розмірі 403,34 грн, з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року в розмірі 402,28 грн, з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 405,92 грн, з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року в розмірі 1214,22 грн, з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 1210,09 грн.

Відповідач надала для отримання житлової субсидії документи з невірними відомостями в результаті чого виникла переплата по виплаті житлової субсидії за період з 01 серпня 2019 року по 31 грудня 2019 року в загальному розмірі 3 635,85 грн.

Відповідачу було направлені повідомлення про повернення надміру виплачених сум допомоги (вих. №290 від 06 лютого 2020 року, вих. №690 від 23 березня 2020 року, вих. №1094 від 14 травня 2020 року), але на час звернення до суду відповідачем добровільно надміру виплачених коштів не було повернено. В зв`язку з цим позивач був змушений звернутись до суду, та просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області надміру виплачені кошти житлової субсидії у розмірі 3635,85 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 березня 2021 року в задоволенні позову Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії у розмірі 3635,82 грн відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження та вирішити питання про розподіл судових витрат, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме ст.ст. 142, 255 ЦПК України.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за результатами розгляду справи суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про закриття провадження по справі та вирішити питання про розподіл судових витрат, проте відмовив у задоволенні позовних вимог.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 10 листопада 2022 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно заяви про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі №1199 від 06 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до позивача (а.с.20).

Відповідно декларації про доходи, відповідач ОСОБА_1 зазначила про відсутність даних щодо придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законних спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії (а.с.21).

Згідно розрахунку субсидії на жкп до особової справи №18837 ОСОБА_1 була нарахована та виплачена житлова субсидія. (а.с.5-10).

Відповідно службової записки по перевірці особистої достовірності наданої інформації про доходи та витрати на придбання майна, товарів та послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законних спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням ОСОБА_1 за призначенням житлової субсидії встановлено, що на ОСОБА_1 16 травня 2019 року зареєстровано житло за адресою її реєстрації (а.с.10).

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Кушнеровою Л.Д., відповідно до договору дарування, серії та №770, виданого 16 травня 2019 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності належить 2/3 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до договору дарування від 16 травня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 70, ОСОБА_1 прийняла в дар 2/3 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

Відповідно до розрахунку переплат, ОСОБА_1 з 01 серпня 2019 року по 31 грудня 2019 року було виплачено переплат у сумі 3 635,85 грн (а.с.115).

Згідно розпорядження про повернення надміру виплачених сум допомоги від 03 лютого 2020 року, розмір надміру виплачених коштів ОСОБА_1 становить 3 635,85 грн (а.с.6).

Відповідно до повідомлень про порядок повернення надміру виплачених сум допомоги від 03 лютого 2020 року, 23 березня 2020 року, 14 травня 2020 року УСП було сповіщено ОСОБА_1 про спосіб та строки повернення переплачених сум допомоги в розмірі 3 635,85 грн (а.с.17-19).

Відповідно до квитанції №13 від 04 березня 2021 року, ОСОБА_1 сплатила на рахунок Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області суму заборгованості в розмірі 3 635,85 грн (а.с.30).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 4 п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про спрощення надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового» від 21 жовтня 1995 року №848 (далі Положення №848) житлова субсидія не призначається якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. грн.

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Згідно з п. 90 Положення №848 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин щодо настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 14 цього Положення.

Відповідно до п. 125 Положення №848 у випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, а сума житлової субсидії, яка надавалася не у грошовій формі, повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків.

Згідно з п. 127 Положення №848 у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач на час розгляду справи повністю повернула позивачу вказану спірну виплату надміру отриманої субсидії.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про закриття провадження по справі та вирішити питання про розподіл судових витрат то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Дійсно відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі №456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Таким чином, сама по собі сплата відповідачем надміру виплаченої суми житлової субсидії після відкриття судом першої інстанції провадження, не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому апеляційний суд не має визначених процесуальним законом підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення і закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Проте в даній справі позивач не скористався правом на подання заяви про відмову від позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10 листопада 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк