РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Романюк О.В.,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачів - адвоката Ковальової Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Житомирська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що їй та відповідачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . За словами позивача, на підставі договору дарування від 15.07.2014 року вона є власником 35/100 часток вказаного житлового будинку, а відповідачі є власниками по 65/200 часток відповідно. Розмір земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, становить 0,0601 га. Позивач зазначає, що всі співвласники житлового будинку спільно користуються земельною ділянкою, однак з цього приводу виник спір. Укласти угоду про порядок користування земельною ділянкою відповідачі категорично відмовляються, в результаті чого неможливо приватизувати частину земельної ділянки, якою позивач користується.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між сторонами у відповідності до розміру їх ідеальних часток у праві власності на житловий будинок.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача - адвокат Романюк О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до варіанту №1 земельно-технічної експертизи. На її думку, у варіанті №2 зменшується частка земельної ділянки позивача у порівнянні з фактичним користуванням, натомість у разі обрання варіанту №3 позивач обмежується у виході до спільного двору. Крім цього, за варіантом №2 в спільний двір позивач може зайти лише через провулок, оскільки встановлений відповідачем паркан відмежовує ділянку від провулку. З приводу заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу зазначила, що обсяг виконаної нею роботи відповідає складності справи.

Позивач ОСОБА_1 підтримала позицію свого представника.

Представник відповідачів - адвокат Ковальова Я.В. зазначила, що найбільш прийнятний варіант №2 порядку користування земельною ділянкою, так як він дозволяє обслуговувати господарські будівлі. Варіант №1 суперечить ДБН 2019 року, до того ж відповідачі позбавляються обслуговувати фасадну частину будинку до провулку.

Відповідач ОСОБА_3 підтримала точку зору свого представника та уточнила, що у разі встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом №1 вона буде позбавлена можливості виїзду машиною з гаражу «Г» на провулок.

Сторони визнали, що під літерою «Г» у технічному паспорті на будинок - гараж відповідачів, «Б», «В» - належні сторонам сараї. Також наведений у додатку №1 висновку судової земельно-технічної експертизи план фактичного користування земельною ділянкою відповідає дійсності.

Крім того, представниками сторін були подані відповідні письмові заяви щодо висновку експерта, у яких представник позивача просила встановити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до варіанту №1 висновку експерта №523/22 судової земельно-технічної експертизи, а представник відповідачів - за варіантом №2 експертизи.

Представник третьої особи - Житомирської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи й дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є власником 35/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування 35/100 часток житлового будинку від 15.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2620. Також у володінні і користуванні ОСОБА_1 перебувають сарай літ.«В», 1/2 частина сараю літ. «Б».

Відповідачам на праві приватної спільної часткової власності належать по 65/200 часток вказаного будинку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.09.2021 та наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про право на спадщину.

Згідно з висновком експерта №523/22, складеного за результатами проведення на підставі ухвали суду судової земельно-технічної експертизи від 01 червня 2022 року, експертом запропоновано три можливих варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площа якої за результатами обміру склала 0,0601 га. Також експертом зазначено, що земельна ділянка площею 0,0601 га перебуває у фактичному користуванні сторін у справі як співвласників житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласник ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 0,0164 га, що на 0,0046 га менше її ідеальної частки в будинковолодінні. Співвласники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 користуються земельною ділянкою площею 0,0437 га, що на 0,0046 га більше ідеальної частки в будинковолодінні.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (стаття 88 ЗК України).

Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником (користувачем) земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об?єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об?єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 358 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

При цьому право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель і споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо.

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №127/21769/16-ц.

З огляду на наведені норми закону та встановлені обставини, враховуючи недосягнення сторонами угоди щодо порядку користування земельною ділянкою, а також враховуючи частки сторін в домоволодінні, з метою дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним із них належним майном, суд вважає за можливе визначити між сторонами порядок користування земельною ділянкою за варіантом №3 земельно-технічної експертизи, який найбільш наближений до ідеальних часток співвласників та найбільше відповідає принципу балансу інтересів сторін.

Відхиляючи варіант №1 судової земельно-технічної експертизи суд враховує зауваження сторони відповідачів, за якими останні фактично будуть позбавлені можливості користування належним їм гаражем «Г» в разі необхідності проїзду до нього автотранспорту. Також судом звернуто увагу на суттєве звуження земельної ділянки, необхідної для обслуговування відповідачами власної частини житлового будинку.

Разом з тим суд не може пристати і на запропонований експертом у варіанті №2 порядок користування земельною ділянкою, оскільки у разі обрання такого варіанту позивач, зокрема, буде позбавлена доступу до спільного двору з власної частини будинку, оминаючи необхідність виходу на провулок.

На переконання суду, згадані у попередніх абзацах зауваження у певній мірі нівелює саме 3-ій варіант запропонованого експертом порядку користування земельною ділянкою.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Встановлено, що 05.11.2021 року та 06.06.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Максима Бугайчука» в особі керівника бюро - адвоката Бугайчука М.В., що діє на підставі статуту, були укладені договори №43/21 та №01/22 про надання правової (правничої) допомоги.

Пунктом 4.1 договорів встановлено, що вартість наданої правової (правничої) допомоги визначена в додатку 1 до договору, який узгоджується сторонами під час укладання договору. Адвокатське бюро самостійно після одержання від клієнта замовлення про надання правової (правничої) допомоги виставляє клієнту відповідний рахунок.

За результатами надання правової (правничої) допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро правової (правничої) допомоги та її вартість (п. 4.5 договору).

Згідно акту виконаних робіт №1 від 08.11.2021 року вартість послуг адвоката складає 4 500 грн. (а.с. 103).

Згідно акту надання послуг №01 від 15.07.2022 року вартість послуг адвоката складає 4 520,25 грн. (а.с. 115).

На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 4 500,00 грн. та 4 520,25 грн. надано квитанцію №37 від 09.11.2021 року та меморіальний ордер №@2PL865663 від 15.07.2022 року (а.с. 102, 114).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У рішенні по справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Предметом спору у цій справі є встановлення порядку користування земельною ділянкою. У свою чергу як правничу допомогу адвокатом позивача визначено суму у розмірі 9 020,25 грн., з яких: підготовка та подання позовної заяви - 3 000,00 грн., підготовка та подання клопотання про судову експертизу - 500,00 грн., участь у підготовчому засіданні - 1 000,00 грн., ознайомлення з матеріалами справи - 620,25 грн., підготовка заяви щодо висновку експерта - 1 300,00 грн., підготовка заяви щодо розподілу судових витрат - 1 300,00 грн., участь в судовому засіданні - 1300,00 грн. (а.с. 103, 115).

Представником відповідачів подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якого адвокат Ковальова Я.В. зазначила, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу є завищеними, справа є незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, категорія даних справ має велику судову практику та не потребує додаткових вивчень чи досліджень. Відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером, дохід має невеликий, а тому така сума для останньої є непосильною. Відповідач ОСОБА_2 не працює, доходів ніяких не отримує.

Виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, обсягу виконаної адвокатом роботи, витраченого часу, порядку розгляду справи в загальному провадженні, ураховуючи засади співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що зазначений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 020,25 грн. є реальним, обґрунтованим, співмірним, а тому клопотання представника відповідачів про зменшення розміру витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. До того ж судом звернуто увагу, що на підтвердження наведених у клопотанні обставин щодо майнового стану відповідачів до заяви про зменшення витрат на правничу допомогу не були додані відповідні докази. Наприклад, які б підтверджували невисокий розмір пенсії гр. ОСОБА_3 та/або перебування гр. ОСОБА_2 на обліку у центрі зайнятості. При цьому у даній справі відповідачі також користувались послугами адвоката та понесли певні витрати, які проте не просили стягнути.

Разом з тим, з огляду на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 4 510,13 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Також відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 454 грн. судового збору та 3 020 грн. витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 319, 358 ЦК України, ст.ст. 88, 120 ЗК України , ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 141, 264, 265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , площею 0,0601 га за варіантом №3 судової земельно-технічної експертизи №523/22 від 01.06.2022.

Виділити в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0210 га - діл.№1+діл.№2+діл.№3 (червоний колір)+діл.№6 (спільний двір - жовтий колір), тобто: 0,0098 га + 0,0019 га + 0,0058 га + 0,0035 га=0,0210 га з урахуванням площі під будівлями.

Ділянка №1 - 0,0098 га: лінія розподілу проходить по точках:1-2-31-30-29-28-27-26-15-14-1=0,0098 га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 9,16м-0,72м- по стіні будівлі - (31-30-29-28-27)-2,50м-5,41м-2,77м-14,12м.

Ділянка №2 - 0,0019 га: лінія розподілу ділянки проходить по точках: 11-12-23-24-21-22-11= 0,0019 га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 4,75м-0,81м- по стіні будівлі - (23-24-21-22)-0,88м.

Ділянка №3 - 0,0058 га: лінія розподілу ділянки проходить по точках: 7-8-20-19-25-7 = 0,0058 га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 4,28м-11,28м-2,33м-4,21м-13,63м.

Ділянка №6 - 0,0070 га спільний двір в рівних частках: лінія розподілу ділянки проходить по точках: 12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-24-23-12 = 0,0070 га і на плані ділянку позначено жовтим кольором зі сторонами: 17,79м-3,58м-2,77м-3,53м - по стіні будівлі - (16-17)-2,32м-7,02м-2,33м-1,00м - по стіні будівлі - (21-24-23)-0,81м.

Виділити в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0391 га - діл.№4+діл.№5 (голубий колір)+діл. АДРЕСА_2 (спільний двір - жовтий колір), тобто: 0,0297 га + 0,0059 га + 0,0035 га =0,0391 га з урахуванням площі під будівлями.

Ділянка №4 - 0,0297 га: лінія розподілу ділянки проходить по точках: 2-3-4-5-6-7-25-19-18-17-16-15-26-27-28-29-30-31-2=0,0297 га і на плані ділянку позначено голубим кольором зі сторонами: 9,70м-7,82м-7,11м-6,80м-1,45м-13,63м-4,21м-7,02м-2,32м - по стіні будівлі - (17-16)-3,53м-5,41м-2,50м - по стіні будівлі - (27-28-29-30-31)-0,72м.

Ділянка №5 - 0,0059 га: лінія розподілу ділянки проходить по точках: 8-9-10-11-22-21-20-8=0,0059 га і на плані ділянку позначено голубим кольором зі сторонами: 2,25м-3,02м-11,26м-0,88м - по стіні будівлі - (22-21)-1,00м-11,28м.

Ділянка №6 - 0,0070 га спільний двір в рівних частках: лінія розподілу ділянки проходить по точках: 12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-24-23-12 = 0,0070 га і на плані ділянку позначено жовтим кольором зі сторонами: 17,79м-3,58м-2,77м-3,53м - по стіні будівлі - (16-17)-2,32м-7,02м-2,33м-1,00м - по стіні будівлі - (21-24-23)-0,81м.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 227 грн. судового збору, 1 510 грн. витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи та 2 255,07 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 227 грн. судового збору, 1 510 грн. витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи та 2 255,06 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Житомирська міська рада, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2.

Суддя