Справа № 128/3321/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницький Є.В., про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його вітчим, ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 133,7 м2, житловою площею 60,6 м2, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; на земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0527, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 1452 га, а також на кошти на вкладному рахунку на ім`я спадкодавця, договір про вклад «Ощадний» № 57 від 22.01.2013, укладеного з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Позивач вказує, що вищезазначене будинковолодіння належало спадкодавцю ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності з відповідачем, згідно укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 07.03.2008 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою О.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 213. Земельна ділянка, площею 0, 1452 га в АДРЕСА_1 , також належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з відповідачем, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЛ № 364378, виданий Вінницько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області 19.01.2011 з додатком до вищезазначеного акту серії АА № 062628.

Позивач стверджує, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом свого вітчима ОСОБА_3 , що підтверджується копіями заповіту та витягу із спадкового реєстру. Тому 21.04.2021 він звернувся з заявою про прийняття спадщини до Вінницької районної Державної нотаріальної контори, однак постановою № 604/02-3 нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні. З огляду на що, на думку позивача, для задоволення його майнових прав виникла необхідність у визначені розміру частки спадкодавця у спільному сумісному майні. Позивач вважає, що через відмову нотаріуса, він позбавлений можливості успадкувати та оформити нерухоме майно в позасудовому порядку.

Крім того, позивач стверджує, що дана постанова нотаріуса перешкоджає йому в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку і на грошові кошти на вкладному рахунку на ім`я спадкодавця, оскільки свідоцтва про право на спадщину він не отримав, а тому не може скористатись коштами, що йому заповів ОСОБА_3 .

За вказаних обставин позивач просить суд визначити за померлим ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на 1/2 частину: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 1452 га., а також визнати за ним право власності на 1/2 частки вказаних житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, та визнати за ним право власності на кошти на вкладному рахунку на ім`я спадкодавця, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 (а.с. 3 6, 52 56).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 59).

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористалась.

Третя, особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, своїм правом на подачу пояснень щодо позову на підставі ст. 181 ЦПК України також не скористався.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.05.2022 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 86).

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Позивач подав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім цього, надав письмові пояснення, згідно яких повторно зазначив обставини, вказані в позовній заяві, та зазначив, що, як спадкоємець, має право отримати свідоцтво про право на спадщину та в зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину вважає свої права порушеними. Крім цього, зазначає про власні життєві обставини та наявність добрих відносин з відповідачкою, яка склала на нього заповіт на іншу половину спільного майна, яке є предметом позову (а.с. 66 68).

ВідповідачОСОБА_2 подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність (а.с. 83, 89).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницький Є.В. також в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви від 26.01.2022 Вінницька районна державна нотаріальна контора просить проводити всі судові засідання у відсутність представника контори, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 62).

Положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської радиВінницького району Вінницької області (а.с. 9).

За життя 05.03.2019 ОСОБА_3 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде йому належати на день смерті, заповів ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 11).

Згідно копії довідки про надання інформації, виданої Вінницькою районною державною нотаріальною конторою щодо вказівки, хто із спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори щодо прийняття або відмови від спадщини, заяву про прийняття спадщини за заповітом подав ОСОБА_1 , дружина померлого ОСОБА_4 , подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 10).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована 10.09.2019 за № НОМЕР_2 (а.с. 12).

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 604/02-31 від 21.04.2021, державним нотаріусом Когутницьким Є.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку площею 0, 1452 га, кадастровий номер :02:006:0527, розташовану за цією ж адресою. Згідно копії даної постанови, позивач звертався до державного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілий житловий будинок та земельну ділянку. Та відмова у видачі свідоцтва обґрунтована тим, що згідно наданих правовстановлюючих документів спадкодавцю належав не цілий житловий будинок, а 1/2 частина, а згідно наданих правовстановлюючих документів на земельну ділянку, вона перебуває в спільній сумісній власності спадкодавця та ОСОБА_2 , але частки у спільній власності не визначені. Обставини щодо спадкування коштів на вкладному рахунку спадкодавця взагалі не були предметом розгляду нотаріуса (а.с. 13).

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 364378, ОСОБА_3 зазначений власником земельної ділянки площею 0, 1452 га, що розташована по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі рішення Вінницько-Хутірської сільської ради. Згідно копії додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 364378, Серії АА № 062628, співвласниками земельної ділянки на праві спільної сумісної власності зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 14-15).

Згідно копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07.03.2008, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 набули у власність (купили) в рівних частках кожний цілий житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 16 17). Даний договір був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів від 07.03.2008 (а.с. 18). Та за ОСОБА_3 Вінницьким обласним бюром технічної інвентаризації було зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_3 (а.с. 19).

Згідно копії договору про вклад «Ощадний» № 57 (з пролонгацією та капіталізацією процентів) та виписки по вкладному (депозитному) рахунку, 22.01.2013 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено договір про вклад та внесена готівка на депозитний рахунок у розмірі 10 000 грн. Згідно наданої копії виписки, станом на 26.01.2015 залишок на рахунку становить 12 857, 32 грн. (а.с. 20 22).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/2 частку в спільній частковій власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23 24).

Згідно копії звіту про оцінку нерухомого майна № 0163 від 13.02.2021, вартість 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ( АДРЕСА_2 ), належної ОСОБА_3 , становить 160 428,00 грн (а.с. 25 27).

Відповідно до копії звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки № 0162 від 13.02.2021, експертна грошова оцінка (оціночна вартість) земельної ділянки, площею 0,1452 га (кадастровий номер :02:006:0527) становить 87 114, 00грн (а.с. 28 30).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Так, позивач зазначає про наявність спору з відповідачем щодо його спадкових прав на вказане в позовній заяві спадкове майно.

Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Щодо позовної вимоги про визначення за померлим ОСОБА_3 права спільної сумісної власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, суд враховує, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця, що також зазначено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З огляду на викладене, визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за померлим ОСОБА_3 , не узгоджується з вимогами чинного законодавства та не підлягає задоволенню, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 16.06.2021 у справі № 570/997/19; від 20.06.2018 у справі № 640/13903/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 266/5267/18; від 20.03.2019 у справі № 550/1040/16-ц; від 22.04.2020 у справі № 601/2592/18; від 16.09.2020 у справі № 464/1663/18.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та грошових коштів на вкладному рахунку спадкодавця в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, та відповідно до вимог статті 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому

цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа

може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення прав на таке спадкове майно в нотаріальному порядку.

В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.04.2021 нотаріус зазначає, що ОСОБА_1 претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілий житловий будинок, а згідно наданого нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу жилого будинку спадкодавцю належить 1/2 частка житлового будинку. Саме з цих підстав нотаріусом і було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілий житловий будинок. Будь-які відомості про звернення позивача до нотаріуса для оформлення спадкового права на вказані грошові кошти і, відповідно, прийняття ним рішення щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії в цій частині спадкового майна нотаріусом, суду не доводилися та докази таких обставин не надавалися. Крім цього, будь-яких доказів про розмір успадкованого майна у вигляді грошових коштів на вкладному рахунку спадкодавця, наявність такого відкритого рахунку та залишок коштів на ньому на час відкриття спадщини суду позивачем також не обґрунтовувалось та не доводилось. Тобто обставин відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що є предметом даного позову, а саме 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та грошових коштів на вкладному рахунку спадкодавця суду не доведено, відповідно порушення його спадкових прав в даній частині спадкового майна не доведено.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1452 га, кадастровий номер :02:006:0527, в порядку спадкування за заповітом, суд зауважує, що дійсно, згідно постанови нотаріуса від 21.04.2021 в позивача існують перешкоди в оформленні права власності на відповідну частку спадкового майна в зв`язку з його належністю спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, відповідно, частка, належна спадкодавцю на час відкриття спадщини, не була визначена.

Водночас, суд враховує правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 19.01.2022 в справі № 280/4/18, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування через неналежний склад відповідачів у справі, а саме незалучення спадкоємця до участі в справі.

Також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

З наданих суду доказів встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_3 та спадщину прийняв, інший спадкоємець, дружина померлого ОСОБА_4 , подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 10), таким чином, за відсутності відомостей про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, належним відповідачем за вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є відповідний орган місцевого самоврядування, який взагалі не залучений до участі в справі, а залучений позивачем відповідач ОСОБА_2 , як співвласник майна, що належало спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, та не є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , підлягає залученню до участі в справі за заявленими позовними вимогами лише як співвідповідач за позовними вимогами в частині визнання права власності на відповідну частку в спільному майні спадкодавця.

Отже, за викладених обставин справи, в ході судового розгляду встановлено безпідставність заявлених позовних вимог про визначення частки померлого в спільному майні з відповідачем, в тому числі в зв`язку з неефективністю такого способу захисту, також не знайшли свого підтвердження перешкоди в оформленні спадкових прав позивача в нотаріальному порядку на зазначені ним в позовних вимогах про визнання права власності 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та грошові кошти на вкладному рахунку спадкодавця, а також встановлено неналежний склад відповідачів за заявленими позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України,витрати зі сплати судового збору з відповідачів стягненню не підлягають.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1216-1218, 1223, 1226, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 19, 211, 247, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницький Є.В., про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: в АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницький Є.В., адреса місцязнаходження: вул. Винниченка, 29, м. Вінниця, поштовий індекс: 21009.

Повний текст рішення складено 11.07.2022.

Суддя: