ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/252/22

Головуючий у першій інстанції Іващенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/744/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне некомерційне підприємство «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня ім. І.В.Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року (місце ухвалення м. Новгород-Сіверський) про визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня ім. І.В.Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КНП «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня ім. І.В.Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду від 06.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зокрема зазначити ціну позову, а саме розрахунок суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, та сплатити судовий збір відповідно до заявлених вимог немайнового та майнового характеру про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та надати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору.

23.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Кінебас О.М. до КНП «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня ім. І.В.Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановляючи вказану вище ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви встановлені ухвалою суду від 06.05.2022, та враховуючи п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та ч. 5 ст. 185 ЦПК України, судом визнано позовну заяву неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Кінебас О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новогород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23.05.2022, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що провадження у справі було відкрито та призначено судовий розгляд справи, проте судді Кочурі О.О. було заявлено відвід та передано справу на розгляд іншому судді - Іващенку А.І., який залишив позовну заяву без руху в якій вказав про несплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та не зазначено обґрунтованого розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За доводами скарги суд першої інстанції при залишенні позову без руху не врахував правових позицій викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19.

Щодо залишення позовної заяви та зобов`язання позивача зазначити обґрунтований розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу скаржник зазначає, що позивачка не знала та не могла знати дати відкриття провадження у справі та призначення судового засідання, а отже і дати винесення рішення про поновлення її на роботі, і як наслідок не могла надати розрахунку суми середнього заробітку який підлягатиме стягненню. Посилається, що суд при винесенні рішення про поновлення на роботі одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який визначається за правилами, передбаченим Порядком обчислення середньої заробітної плати. При цьому закон не покладає на позивача обов`язку визначити у своїй позовній заяві розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КНП «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня ім. І.В.Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022 справу було розподілено головуючому судді (суддя-доповідач) Кочура О.О. (а.с. 18).

Ухвалою судді Новогород-Сіверського районного суду Кочура О.О. від 23.02.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання та призначено перше судове засідання на 11-00 годин 03 березня 2022 року (а.с. 19).

На підставі розпорядження керівника апарату Новгород-Сіверського районного суду від 18.03.2022 у зв`язку з заявленим стороною позивача відводом судді Кочурі О.О., який задоволено згідно ухвали суду від 18.03.2022, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, згідно якого здійснено заміну головуючого судді у справі та визначено нового головуючого суддю Іващенко А.І. (а.с. 36, 38, 39).

06.05.2022 суддею Новгород-Сіверського районного суду Іващенком А.І. прийнято ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху. Позивачу було надано строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зокрема зазначити ціну позову, а саме розрахунок суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, та сплатити судовий збір відповідно до заявлених вимог немайнового та майнового характеру про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та надати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору (а.с. 40-41).

23.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Кінебас О.М. до КНП «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня ім. І.В.Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 42).

Постановляючи вказану вище ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви встановлені ухвалою суду від 06.05.2022, та враховуючи п. 7 Постьаенови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та ч. 5 ст. 185 ЦПК України, судом визнано позовну заяву неподаною та повернуто позивачу.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може враховуючи наступне.

Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

У преамбулі цього Закону зазначено, що він визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Як вбачається з вимог позовної заяви позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) генерального директора КНП «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня ім. І.В.Буяльського» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 27.01.2022 № 31-ОС про припинення трудового договору (контракту), поновити позивача на посаді головного бухгалтера та стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.01.2022 по день поновлення на роботі.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом, - ст.2 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з абзацом першим частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Пільги щодо сплати судового збору передбачені статтею 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до пункту 1 частини 1 якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

По справі встановлено, що за змістом позовної заяви та наведених позивачкою мотивів нею оспорюється наказ про припинення трудового договору (контракту) та поновлення позивача на посаді головного бухгалтера, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 зробила правовий висновок, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Правова природа середнього заробітку за час вимушеного прогулу відрізняється від правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток за час вимушеного прогулу - це заробітна плата, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні таким не є.

Таким чином, заслуговують на увагу посилання позивачки щодо наявності у неї пільг по сплаті судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, системний аналіз наведеної норми права з урахуванням наведених висновків Верховного Суду дає підстави для висновку, що від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені позивачі виключно стосовно вимог про стягнення заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, та поновлення на роботі. Водночас, за подання позову із іншими ніж ті, що зазначені позовними вимогами, позивачі повинні сплатити судовий збір.

Вбачається, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов`язані з її звільненням, у своїй позовній заяві позивачка посилалася саме на положення ч. 2 ст.235 КЗпП України і вказувала, що фактично оспорюваним наказом її позбавлено можливості продовжувати свою працю та отримувати відповідну заробітну плату.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про те, що за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не поширюються положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є помилковим.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо помилкового залишення позову без руху в частині зобов`язання позивача зазначити ціну позову, а саме розрахунок суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

З огляду наведеного, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про повернення заяви позивачу, тому ухвала судді Новгород-Сіверського районного суду від 23.05.2022 про визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року про визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13.07.2022.

Головуючий: Судді: