Справа № 396/1804/21
Провадження № 2/396/190/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового заідання Андріяш І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новоукраїнка цивільну справу №396/1804/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3., та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4..

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 27 липня 2001 року та згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області № 396/1925/18 від 21.01.2019 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Починаючи з 2018 року відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не цікавиться дітьми взагалі. Протягом усього часу окремого проживання, відповідач жодним чином не виявляв здорового батьківського інтересу до життя дітей і говорить, що діти йому не потрібні. Коли потрібна була грошова допомога до школи чи навіть на лікування, чи відпочинок не надавав кошти і не відповідав на дзвінки. Навіть хоче відібрати будинок, який придбаний не за його кошти, а за кошти рідних позивача і дитячих виплат. Не піклувався про забезпечення нормального рівня охорони здоров`я, здобуття дітьми освіти, не відвідує і не відвідував дітей, які навчаються не у своєму місті проживання ( Кропивницький , Харків). Не опікувався розвитком їх як особистостей, підготовкою дітей до самостійного життя, не виявляв бажання спілкуватися у обсязі, необхідному для формування їх свідомості як членів суспільства, не виявляв почуття любові та турботи як батько до дітей, має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. У зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 24.12.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 25.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань до суду не надходило. Телефонограму позивачу, з метою з`ясування можливості проведення судового засідання, призначеного на 14:30 год. 14.07.2022 року без участі позивача, судом не вдалося передати, у зв`язку з відсутністю зв`язку з абонентом. Проте, в матеріалах справи наявна заява від 25.02.2022 року, в якій позивачка просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив до суду не подав. 25.02.2022 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача, в якій останній заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, вказав, що з дітьми намається спілкуватися, однак позивач забороняє дітям спілкуватися з батьком та будь-що брати від батька, хоча він намагається чим може допомагати, офіційно працює. Позивач агрессивно поводиться щодо відповідача та дітям нав`язує свою поведінку, вказав, що відповідач любить своїх дітей та бажає з ними спілкуватися та виконувати свої батьківські обов`язки. Крім того, 13.07.2022 року відповідач через канцелярію суду надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти позбавлення його батьківських прав заперечує.

Представник третьої особи виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками його записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками її записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.15).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2019 року розірвано шлюб між сторонами (а.с.25).

За актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Новоукраїнської міської ради, ОСОБА_10 від 26.08.2021 року, було встановлено, що за адресою по АДРЕСА_1 разом ОСОБА_1 проживають діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, син, ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_5, навчається на 2 курсі Харківського державного професійно-педагогічного коледжу ім. В.І. Вернадського, донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5, навчається на 2 курсі Кропивницького інженерного фахового коледжу ЦНТУ, донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, навчається на 3 курсі Кропивницького ВПУ № 9. Чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10, з сім`єю не проживає (а.с.19).

Згідно копії рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання: доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3.07.1991 року в редакції Закону від 6.02.2003 року, щомісячно, до досягнення повноліття дітьми (а.с.26-28).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.08.2021 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по аліментам в розмірі 205949,94 грн. (а.с.18).

Відповідно до характеристики Новоукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 від 25.08.2021 року №01-29/226 на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ученицю 7 Б класу, остання навчається в школі з першого класу. Проживає в багатодітній родині. За час навчання у школі ОСОБА_3 зарекомендувала себе як здібна, всебічно розвинена учениця, але недостатньо наполеглива і відповідальна, тому потребує постійного контролю, який отримує від мами. Вихованням доньки займається лише мама, яка постійно цікавиться навчанням доньки, відвідую батьківські збори, виховні заходи, телефонує, приходить на консультації до вчителя. У поточному навчальному році ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні в обласній дитячій лікарні, де їй було діагностовано захворювання - бронхіальну астму. Донька постійно приймає медикаменти та потребує лікування й консультацій лікарів (а.с.20).

Відповідно до характеристики Новоукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 від 25.08.2021 року №01-29/227 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ученицю 10 Б класу, остання має добрий фізичний та розумний розвиток. За роки навчання показала добрі здібності до навчання. Навчається на достатньому та середньому рівнях, старанна, завжди виконує домашні завдання. Мама приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки (а.с.21).

Відповідно до характеристики Новоукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 від 25.08.2021 року №01-29/228 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учня 11 А класу, останній зарекомендував себе як здібний, успішний учень, має навчальні досягнення достатнього та високого рівня, до уроків готується систематично, проявляє високий логічний інтерес до навчання. Мама приділяю належну увагу вихованню сина (а.с.22).

Відповідно до характеристики від 26.08.2021 року на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданої директором ОСОБА_16 та майстром в/навчання ОСОБА_17 Кропивницького вищого професійного училища, ОСОБА_6 навчається з 01.09.2019 року по 26.06.2022 року за спеціальністю «Офісний службовець (бухгалтерія); контролер у банку» в групі КБ-91. Протягом періоду навчання майже з усіх предметів має початковий та середній рівень навчальних досягнень. Мама, приділяю належну увагу вихованню доньки та постійно підтримую зв`язок з училищем, майстрами та класним керівником (а.с.23).

Згідно висновку виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради від 10.12.2021 року за №2822/02-24, міська комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради (протокол від 23.11.2021 року №11), відповідно до с.164 СК України, вважає недоцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.29).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (п.п 57, 58).

У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року, справа № 227/2272/18).

Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 року, справа №753/2025/19, дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, а також враховуючи, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та вплив, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, вказує, що спілкується з дітьми та як може допомагає матеріально. Діти, які спілкувалися з працівника служби з питань захисту прав дитини, не бажали, щоб їх батька позбавляли батьківських прав, не заперечував лише син ОСОБА_5 , через те, що батько йому не придбав музичний інструмент.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо виховання та утримання дітей, оскільки вони не знайшли свого документального підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд приймає до уваги висновок виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради від 10.12.2021 року за №2822/02-24 про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей.

Докази, які були надані позивачкою в судове засідання, а саме: характеристики з місця навчання дітей та інформація зі школи, де навчаються діти та довідка про заборгованість по аліментам відповідача, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Крім того, судом враховується, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 досягла повноліття, тобто на момент ухвалення рішення судом досягла вісімнадцяти років, у зв`язку з чим втратила правовий статус дитини, що виключає можливість позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 .

З урахуванням наведеного, а також враховуючи постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі №204/1199/16-ц, оскільки наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав, та враховуючи заперечення відповідача щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, відсутність доказів, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову витрати позивача по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають і покладаються позивачку.

На підставі викладеного, ст. 164 -167 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав - відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.07.2022 року.

Суддя: А. А. Русіна