Справа № 490/4605/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2022 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Марченку О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особа: Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, ТОВ ЖЕК «ЗАБОТА» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, -
У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою Центрального районного суду м, Миколаєва від 20.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
У період з травня 2019 року до 17 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18 лютого 2021 року для розгляду цієї справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 490/4605/19 та призначено її до розгляду по суті.
Відповідач станом на час розгляду справи до суду не з`явився, бажання брати участь у судових засіданнях не виявив, правом на подання відзиву не скористався.
Від представника позивача адвоката Петровського Л.А. надійшла заява, у якій він просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Заперечень щодо розгляду справи у заочному порядку до суду не надходили.
Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
З матеріалів справи слідує, що позивач є власником 30/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєві від 08 грудня 2008 року
Відповідно до інформації, наявної у Державному реєстрі прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником 30/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Згідно довідки ТОВ ЖЕК «ЗАБОТА» від 23.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1960 р.н., ОСОБА_2 , 1979 р.н., ОСОБА_3 , 1980 р.н., ОСОБА_4 , 2006 р.н., ОСОБА_4 , 2011 р.н.
Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 23 травня 2019 року, підписаного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_2 (син позивачки) з 2005 року не проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.
Отже, судом встановлено, що позивач є власником 30/100 частин спірного домоволодіння, а відповідач ОСОБА_2 не проживає в даному будинку з 2005 року.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, залишившись зареєстрованим на даній жилій площі, мав право на користування даним жилим приміщенням, проте, не проживаючи в спірному будинку, відповідач втратив право користування даним жилим приміщенням.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір сплачений під час подачі позову.
Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 78, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 Цивільного кодексу, суд,-
Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Суддя Л.М. Шолох