Справа №:755/8975/22
Провадження №: 2/755/5784/22
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

"28" жовтня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі, суд встановив таке.

У позовній заяві позивач просить: визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини будь-яких видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною 18-річного віку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини першої статті8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно із частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 23ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно із частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини шостої статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України судом зроблено запит до органу реєстрації місця проживання відповідача.

26 жовтня 2022 року до суду надійшли відомості Виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, відповідно до яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Позов пред`явлено до Дніпровського районного суду міста Києва за зареєстрованим місцем проживання позивача, в порядку частини другої статті 28 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2022 року даний позов було залишено без руху, зокрема, і з тих підстав, що позивачем не долучено доказів, які б підтверджували факт проживання спільних дітей сторін з матір`ю, що не дає підстав для визначення альтернативної підсудності даного позову в порядку частини другої статті 28 ЦПК України.

Також, судом в ухвалі зазначалося, що вимоги про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів не є однорідними позовними вимогами, мають відмінні предмет та підстави позову, вимога про визначення місця проживання дитини не є малозначною вимогою, на відміну від вимоги про стягнення аліментів, розглядається за обов`язкової участі Органу опіки та піклування. Крім того, враховуючи місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 , вимога про визначення місця проживання дитини не належить до територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

На виконання вимог даної ухвали представником позивача подано до суду заяву із зазначенням в ній міркувань сторони позивача щодо наведених в ухвалі недоліків.

Вирішуючи можливість прийняття до розгляду даної справи Дніпровським районним судом міста Києва, суд зазначає таке.

За змістом частини третьої статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З наведених норм чітко вбачається, що у разі, якщо між батьками виник спір про визначення місця проживання дітей, який вирішується в судовому порядку, то вимога про стягнення аліментів прямо залежить від того, з ким буде в подальшому проживати дитина, а отже, вимога про стягнення аліментів прямо залежить від вимоги про визначення місця проживання дитини, тобто є похідною.

Оскільки процесуальним законодавством не передбачено визначення підсудності позовних вимог про визначення місця проживання дітей за зареєстрованим місцем проживання позивача, тому даний позов не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378ЦПК України).

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада

1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням вимог частини першої статті 27 ЦПК України, даний позов не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва та підлягає направленню за підсудністю до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (27401, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, м. Знам`янка, вул. Маяковського, 30).

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, передати за підсудністю до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (27401, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, м. Знам`янка, вул. Маяковського, 30).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова