Справа № 357/7947/22
Провадження № 2/357/2778/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 грудня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О.І.,

за участі секретаря Сокур О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем),-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), посилаючись на наступні обставини.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є співвласниками житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 та є споживачами послуг централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які надає ТОВ «Білоцерківвода».

Пунктом 1.3 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг від 25.04.2005 року № 60, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, виконавцем послуг з центрального постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з центрального водопостачання та водовідведення.

ТОВ «Білоцерківвода» здійснює господарську діяльність централізованого водопостачання та водовідведення в м. Біла Церква на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 177 від 15.02.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживачі не звільняються від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ними до укладання відповідного договору.

Пунктом 18 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води, і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, визначено, що оплата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Відповідачі всупереч вищезазначеним вимогам не виконують належним чином своїх зобов`язань щодо оплати послуг централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно діючих тарифів становить 12516,60 гривень, за період з 01.08.2020 року по 01.08.2022 року, що підтверджується відомістю про нарахування та оплату за централізоване постачання холодної води та водовідведення по особовому рахунку відповідача.

Положення ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертають увагу, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13).

Просили стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «Білоцерківвода» 12516,60 гривень боргу за надані послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а також 2481,00 гривень сплаченого судового збору (а.с. 1-2).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2022 року, головуючим суддею по справі визначений суддя Орєхов О.І. (а.с. 30-31).

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

07 вересня 2022 року здійснено запити стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів (а.с. 35-39).

21 вересня 2022 року за вх. № 32978, № 32982, № 32984, № 32985, № 32986 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачів (а.с. 44-48).

Згідно отриманих інформацій вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 не значиться.

Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України ( ч. 10 ст. 187 ЦПК України ).

Ухвалою судді від 22 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 10 годину 30 хвилин 17 жовтня 2022 року (а.с. 49-50).

Судові засідання неодноразово відкладались у зв`язку із неявкою відповідачів по справі, останній раз до 13 грудня 2022 року о 10 год. 00 хв.

В судове засідання представник позивача Гошко Руслан Леонідович, який діє на підставі довіреності від 12.01.2022 року (а.с. 56) не з`явився, через електронну пошту надіслав до суду клопотання, отримане судом 14.10.2022 року вх. № 36588 про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 54-55).

Також, на адресу суду, через електронну пошту представником позивача Гошко Р.Л., було надіслано клопотання, зареєстроване 10.11.2022 року за вх. № 39874, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 3079,08 грн., ОСОБА_2 3079,08 грн., ОСОБА_3 2052,72 грн., ОСОБА_4 2052,72 грн., ОСОБА_5 2252,99 грн. заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Обґрунтувавши тим, що керуючись інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартири АДРЕСА_1 , має 6 (шість) співвласників, кожен з яких має свою частину: ОСОБА_1 82/500 або 16,4/100; ОСОБА_2 82/500 або 16,4/100; ОСОБА_3 82/500 або 16,4/100; ОСОБА_6 82/500 або 16,4/100; ОСОБА_4 82/500 або 16,4/100; ОСОБА_5 18/100. Водночас, звертають увагу суду, що ОСОБА_6 є неповнолітньою донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що в свою чергу покладає відповідальність за частку нерухомого майна дитини на батьків. Відповідно до статті 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову (а.с. 66-68).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 13.12.2022 року за вх. № 44557 судом отримано заяву, в якій останній просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 91).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 13.12.2022 року за вх. № 44558 судом отримано заяву, в якій остання просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с. 92).

Інші відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення (а.с. 87-90).

Також, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлялись про виклик до суду на інформаційному веб-сайті судової влади України, на 10 годину 00 хвилин 13 грудня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 у справі про стягнення суми заборгованості, про що в матеріалах справи свідчать наявні оголошення (а.с. 78-80).

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Отже, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України судом було все зроблено для належного повідомлення інших відповідачів про дату, час та місце слухання справи, а тому суд приходить до висновку, що відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи.

Однак, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судове засідання в призначений час судом не з`явились, заяв та клопотань з боку останніх на адресу суду не надходили, як і не надходили відзиви на позовну заяву позивача ТОВ «Білоцерківвода».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 є співвласниками житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 і є споживачами послуг централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які надає позивач ТОВ «Білоцерківвода».

Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач ТОВ «Білоцерківвода» посилається на те, що відповідачі отримують послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), однак їх не сплачують, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, згідно діючих тарифів.

З наданої відомості про нарахування та оплату централізованого постачання холодної води та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який закріплений за ОСОБА_1 (а.с. 4-5) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 наявна заборгованість на суму 12 516,60 грн., що утворилась за період з 01.08.2020 року по 01.08.2022 року.

Згідно отриманих судом відповідей, зареєстрованих судом 21.09.2022 року за вх. № 32978, за вх. № 32982, за вх. № 32984, за вх. № 32984, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 44, 45, 46, 48).

Згідно отриманої судом відповіді, зареєстрованої судом 21.09.2022 року за вх. № 32985, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, ОСОБА_5 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 не значиться (а.с. 47).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки: 18/100, підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: 901, виданий 18.03.2015, видавник: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20101786 від 18.03.2015 17:10:53, приватний нотаріус Корнійчук Антоніна Валеріївна, Білоцерківський районний нотаріальний округ, Київська обл.; ОСОБА_8 , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 82/500, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 41430, 09.10.2007, Комунальна служба приватизації м. Біла Церква, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису: 15.11.2007; ОСОБА_2 , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 82/500, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 41430, 09.10.2007, Комунальна служба приватизації м. Біла Церква, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису: 15.11.2007; ОСОБА_1 , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 82/500, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 41430, 09.10.2007, Комунальна служба приватизації м. Біла Церква, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису: 15.11.2007; ОСОБА_3 , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 82/500, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 41430, 09.10.2007, Комунальна служба приватизації м. Біла Церква, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису: 15.11.2007; ОСОБА_6 , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 82/500, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 41430, 09.10.2007, Комунальна служба приватизації м. Біла Церква, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису: 15.11.2007; ОСОБА_9 , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 18/100, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 5-2038, 28.11.2012, Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису: 10.12.2012 (а.с. 7-8).

Отже, з вищезазначеного вбачається, що вищезазначені особи, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 Малецький ОСОБА_10 є співвласниками вказаного нерухомого майна, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за вищевказаною адресою, отримують послуги та вищевказані відповідачі, які зареєстровані в даному житловому приміщенні, користуються послугами, що були надані позивачем ТОВ «Білоцерківвода».

Так, ОСОБА_6 належить частка вищевказаного нерухомого майна 82/500 або 16,4/100, однак остання є неповнолітньою донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відносини щодо майна неповнолітніх осіб визначаються нормами сімейного законодавства. Неповнолітнім особам може належати будь-яке майно, яке відповідно до закону є об`єктом права приватної власності фізичних осіб.

Проте, будучи власниками, неповнолітні не здатні здійснювати свої права самостійно, оскільки мають неповну цивільну дієздатність (ст. 32 ЦК України).

Тому, майном, що належить неповнолітній дитині, управляють інші особи і, у першу чергу, - її батьки (ч. 1 ст. 77 СК України).

Право батьків на управління майном дитини виникає на підставі прямої вказівки закону. При здійсненні повноважень щодо управління майном управитель діє від свого імені в інтересах неповнолітньої особи, яка є власником майна. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Позивач звертаючись до суду з вищевказаними вимогами, просив покласти відповідальність за частку нерухомого майна дитини на батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В свою чергу, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не спростували зазначене, а навпаки визнали позовні вимоги.

Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Така правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 № 712/8916/17 (14-448цс19 ).

Де, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

Отже, суд приходить до висновку, що у сторін спору є фактичні договірні відносини згідно яких позивач ТОВ «Білоцерківвода» надавав відповідачам послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відсутність укладеного письмового договору не звільняє останніх від обов`язку здійснювати своєчасно оплату за надані послуги.

Пунктом 1.3 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг від 25.04.2005 року № 60, що затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, виконавцем послуг з центрального постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з центрального водопостачання та водовідведення.

Встановлено, що ТОВ «Білоцерківвода» здійснює господарську діяльність централізованого водопостачання та водовідведення в м. Біла Церква на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 177 від 15.02.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживачі не звільняються від оплати житлово-комунальних послуг, які були надані ТОВ «Білоцерківвода».

Між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає послуги, а відповідачі ними користуються.

Тобто, відповідачі зобов`язані здійснювати своєчасно оплату за надані послуги, які крім зазначеного Закону також регламентуються ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та ст. 162 ЖК України.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки.

Отже, відповідачі, як співвласники житлового приміщення, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за вищезазначеною квартирою, відповідно користуються послугами, які надаються позивачем та повинні нести за це витрати.

Відповідно до п. 11 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (п.21 Правил).

Встановлено, що у вищезазначеній квартирі відповідачів наявний лічильник, марки КВ_1.5 № 104701 від 01.07.2014 року, відповідно до відомості про нарахування та оплату за централізоване постачання холодної води та водовідведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норми споживання це кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Отже, відповідачі, як споживачі послуг, отримуючи та використовуючи послуги з водопостачання та водовідведення, зобов`язані дотримуватися ст. 162 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, якими передбачено обов`язок споживачів сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами відсутні чинні договори про надання послуг централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), однак відповідачі є співвласниками будинку АДРЕСА_2 , а отже суд вважає доведеним, що відповідачам надавалися послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що підтверджується розрахунковим листом абонента за особовому рахунку № НОМЕР_1 , який закріплений за ОСОБА_1 (а.с. 4-5).

Отже, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідачі, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 226/1437/16-ц, провадження № 61-29708св18.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Житлово-комунальні послуги зобов`язаний оплачувати кожен із співвласників квартири (КЦС/ВС у справі № 703/2200/15-ц від 19 серпня 2020 року).

Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

В разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВС від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц, постанова ВСУ від 04.11.2015 у справі № 6-734цс15, постанова ВС від 01.09.2020 у справі № 352/2163/13-ц).

Таким чином, якщо відповідач має у власності частину квартири, то в такому випадку стягненню з нього всієї суми буде неправомірним.

Отже, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як співвласники майна зобов`язані утримувати майно, що їм належить на праві власності (спільної часткової власності) та сплачувати за отримані послуги.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Як встановлено судом відповідачі є співвласниками квартири (спільна часткова власність), якій позивач надав послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

З огляду на це, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як співвласники квартири, в якій були отримані послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), мали обов`язок оплатити позивачеві їхню вартість, однак, як встановлено судом мають заборгованість в розмірі 12516,60 гривень за період з 01.08.2020 року по 01.08.2022 року.

Відповідачі з відзивом стосовно позовної заяви позивача ТОВ «Білоцерківвода» до суду не зверталися та жодного належного доказу в спростування доводів позивача не було надано, як і не спростовано те, що останніне є споживачами зазначених послуг та дійсно не мають заборгованості.

В свою чергу, відповідачі не надали до суду доказів сплати ними вказаних коштів чи доказів того, що житло вибуло з їх власності або не є такими, які отримують надані з боку позивача послуги.

Хоча відповідач ОСОБА_5 не значиться прописаним у вищевказаній квартирі, однак йому на праві спільної часткової власності належить частина квартири, тому останній зобов`язаний нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, не проживання особи у квартирі, яка належить йому на праві спільної часткової власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг, які були надані.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц.

В свою чергу, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звертаючись до суду з заявою 13.12.2022 року про розгляд справи у їх відсутність, визнали позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, з урахуванням положень статті 319 ЦК України, суд приходить до того, що в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири суду не надано.

Тягар утримання майна належить на власниках квартири (стаття 322 ЦК України).

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц, провадження №61-31025св18.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість відповідачів перед позивачем за отримані послуги становить 12516,60 гривень.

Розрахунок боргу, обґрунтований належним чином, відповідачами не спростовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з відповідачів у відповідних частках, які належать останнім за отримані послуги, а саме: з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню в розмірі 3079,08 грн., з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в розмірі 3079,08 грн., з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню в розмірі 2052,72 грн., з відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню в розмірі 2052,72 грн. та ОСОБА_5 підлягають стягненню в розмірі 2252,99 грн.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовнихвимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Так, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Звертаючись до суду вищевказаними позовними вимогами позивач сплатив судовий збір в розмірі 2481,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 9519 від 21 січня 2022року (а.с. 3).

А отже, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» підлягають стягненню понесені позивачем при звернені до суду судові витрати у розмірі 496,20 гривень з кожного (2481 грн. сплачений судовий збір : 5 відповідачів).

Однак, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звертаючись до суду з заявою від 13.12.2022 року, визнали позовні вимоги повністю, тобто до початку розгляду справи по суті.

А тому, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» судовий збір понесений позивачем при зверненні до суду 50 відсотків судових витрат, а саме у сумі 248,10 гривень з кожного ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), а з Державного бюджету України повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» 50 відсотків, а саме у сумі 496,20 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 67, 68, 162 ЖК УРСР, ст.ст. 218, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 128, 130, 133, 141, 187, 247, 258-265, 273, 274-279, 280-289, 353-355 ЦПК України, п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» та п.п.1 п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Законом України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» заборгованість за надані послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в розмірі 3079,08 гривень та судовий збір у суму 248,10 гривень, загалом 3327,18 гривень (три тисячі триста двадцять сім гривень вісімнадцять копійок).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» заборгованість за надані послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в розмірі 3079,08 гривень та судовий збір у суму 248,10 гривень, загалом 3327,18 гривень (три тисячі триста двадцять сім гривень вісімнадцять копійок).

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» заборгованість за надані послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в розмірі 2052,72 гривень та судовий збір в сумі 496,20 гривень, загалом 2548,92 гривень (дві тисячі п`ятсот сорок вісім гривень дев`яносто дві копійки).

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» заборгованість за надані послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в розмірі 2052,72 гривента судовий збір в сумі 496,20 гривень, загалом 2548,92 гривень (дві тисячі п`ятсот сорок вісім гривень дев`яносто дві копійки).

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» заборгованість за надані послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в розмірі 2252,99 гривень та судовий збір в сумі 496,20 гривень, загалом 2749,19 гривень (дві тисячі сімсот сорок дев`ять гривень дев`ятнадцять копійок).

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» із спеціального фонду Державного бюджету України а саме у сумі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок ) сплаченого ними судового збору, згідно квитанції № 5919 від 21.01.2022 року про сплату 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» (адреса місцезнаходження: 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська буд. 14, , п/р НОМЕР_2 в АТ «КредіАгріколь Банк», МФО 300614);

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт, серії НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт, серії НОМЕР_6 );

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 );

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 );

Відповідач: ОСОБА_5 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_5 ).

Повний текст заочного рішення складено 13 грудня 2022 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов