справа № 388/1497/22
провадження № 2-з/388/17/2022
УХВАЛА

01.11.2022м. Долинська

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області Кнуров О.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим його представником - адвокатом Чуприною С.П., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 18.10.2022, що підтверджується ордером серія ВА № 1041414, до відповідача ОСОБА_2 , в якому (позові) просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 241400,95 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Одночасно з пред`явленням позову позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення зазначеного позову,підписаною та поданою його представником - адвокатом Чуприною С.П., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 18.10.2022, що підтверджується ордером серія ВА № 1041414, в якій просив:

- накласти арешт на майно та грошові кошти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходяться у нього або в інших осіб на суму 266400,95 грн.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, про вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась за їх участі, у наслідок якої йому було спричинено матеріальні збитки та заподіяно моральну шкоду. Також зазначив, що відповідач будучи обізнаним про визнання його винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої йому (позивачу) було завдано значної матеріальної шкоди, наразі не вживає жодних заходів задля відшкодування завданої ним шкоди у позасудовому порядку, та ігнорує вимоги про відшкодування такої шкоди.

Зазначена заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України щодо змісту і форми заяв даної категорії, та подана у порядку, передбаченому ст. 152 ЦПК України - одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши зазначену заяву про забезпечення позову, наведені у ній доводи, зміст позовної заяви та додані до них документи суд дійшов висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони оспорюваних прав та інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача чи третіх осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Положеннями ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що спір між сторонами у справі виник з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Факт події дорожньо-транспортної пригоди, склад її учасників та вина у ній встановлені судовим рішення, яке набрало законної сили.

Ціна позову за розрахунком позивача становить 266400,95 грн.

Враховуючи викладене, вирішуючи питання про доцільність застосування забезпечення позову, та надаючи оцінку обраному заявником (позивачем) виду забезпечення позову, суд відзначає, що предметом позовних вимог є, вимога майнового характеру, що об`єктивно свідчить про те, що можливим рішенням суду про задоволення позовних вимог, якщо суд дійде до такого висновку, може бутистягнення грошових коштів з відповідача, зокрема, за рахунок майна, яке йому належить, і у такому випадку об`єктивно необхідним є збереження зазначеного майна, на підставі чого, суд дійшов висновку, що у даному випадку доцільним є застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві у межах ціни позову.

На переконання суду, саме такий вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами та не порушуватиме як прав відповідача, так і інтереси інших осіб, оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер - до вирішення судом спору та не впливає на матеріальний стан відповідача і не призводить до понесення ним додаткових витрат.

При цьому, слід відзначити, що вимога заявника про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, за умови не надання заявником доказів - достовірних даних про наявність у відповідача грошових коштів та їх розміру, - задоволенню не підлягає, оскільки це може призвести до позбавлення засобів існування відповідача та/чи осіб, які перебувають на його утриманні, вразі наявності таких.

З урахуванням наведеного суд констатує наявність правових підстав для часткового задоволення заяви позивача про забезпечення зазначеного позову, який слід забезпечити застосувавши вид забезпечення позову, передбачений ст. 150 ЦПК України, шляхом накладення арешту на рухому та/чи нерухоме майно відповідача у межах ціни позову, і такий захід у повній мірі забезпечить виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позивача, у разі якщо суд дійде до такого висновку.

При цьому, обставин, передбачених ч. 4 - ч. 10 ст. 150 ЦПК України, які б перешкоджали застосування такого виду забезпечення позову, чи обставин, які б свідчили про порушення прав інших осіб, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, - судом не встановлено.

Підстав для зустрічного забезпечення, передбачених ст. 154 ЦПК України, - судом не встановлено.

Разом з тим, з метою недопущення порушення майнових прав відповідача останньому слід роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 158 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим чи скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, -

постановив:

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

Накласти арешт на рухоме та/чи нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 у межах ціни позову, а саме 266400,95 грн., що буде виявлено державним або приватним виконавцем при виконанні даної ухвали.

У задоволені іншої частини вимог заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Дата постановлення та підписання ухвали суддею 01.11.2022.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення даної ухвали, як виконавчого документа до примусового виконання у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», - три роки, однак не пізніше скасування заходу забезпечення позову, застосованого даною ухвалою.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Оскарження даної ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.А. Кнуров