Провадження № 2/127/2680/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Голодняк В.Ф.,

представника позивачки по первісному позову/відповідачки по зустрічному ОСОБА_1 ,

відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному ОСОБА_2 ,

представника відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Вінниці цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділу майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів в порядку регресу, у зв`язку з поділом майна, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2018 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділу майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2001 року по 15.12.2018 року. Після розірвання шлюбу будь-якої домовленості між колишнім подружжям про поділ спільного майна між ними не було досягнуто. Разом з тим, за час перебування у шлюбі позивачка спільно з відповідачем у 2007 році придбали квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру було зареєстроване за відповідачем. Кошти на купівлю квартири сторонами були отримані в кредит у ВАТ АБ «Укргазбанк» та погашення суми кредиту здійснювалося за рахунок спільних коштів. На даний час зобов`язання за кредитним договором виконанні у повному обсязі. Після розірвання шлюбу спільне проживання позивача та відповідача у одній квартирі неможливе, так як квартира не пристосована для проживання окремо двох сімей. За таких обставин позивачка вважає за необхідне поділити квартиру, як спільне майно подружжя, набуте під час шлюбу. На неодноразові пропозиції позивачки поділити квартиру відповідач відмовляється. За таких обставин, позивачка змушена була звернутися до суду з вимогами визнати квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680, об`єктом спільної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з рівними частками співвласників у такому майні по Ѕ частки кожному. Визнати за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 зареєстрованої КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані.

11.10.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення коштів в порядку регресу, у зв`язку з поділом майна подружжя, зазначивши, що позивач перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 та за її згоди отримав кредит у сумі 78 400 доларів США у ВАТ АБ «Украгазбанк» на придбання в інтересах сім`ї квартири. У подальшому, 23.07.2007 року згідно Договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 , право власності якої зареєстровано за ним. В даній квартирі вони з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю. На початку 2013 року відносини у сторін зіпсувалися та в кінці червня 2013 року вони припинили шлюбні відносини. 04.08.2013 року ОСОБА_4 разом з дітьми виїхала з квартири на постійне місце проживання у м.Липовець до її батьків. 11.11.2018 року шлюб між сторонами був розірваний за рішенням суду. Таким чином, з 23.06.2013 року по 13.11.2018 року вони спільно не проживали, спільного бюджету не вели, спільним побутом пов`язані не були. За цей період кредитні зобов`язання позивач ОСОБА_2 виконував самостійно за власні кошти. Позивач не заперечує того факту, що спірна квартира є спільним майном подружжя та підлягає поділу. Разом з цим, зважаючи, що квартира купувалася за кредитні кошти, ОСОБА_4 в період окремого проживання не виконувала солідарні обов`язки перед банком по поверненню кредитних коштів отриманих на купівлю квартири. Таким чином, позивачка бажає поділити спільне сумісне майно визнавши за нею право власності на половину квартири, а зобов`язання по виплаті кредитних коштів залишити за позивачем. ОСОБА_5 зазначає, що ставлячи питання про визнання права власності на Ѕ частку квартири ОСОБА_4 одночасно з цим, зобов`язана сплатити йому грошові кошти сплачені ним банку по солідарному з ОСОБА_4 зобов`язанню за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 441 795,57 грн. сплачених ним на погашення кредитного зобов`язання за кредитним договором №92-Ф/07 від 23.07.2007 року.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом.

За клопотанням представника позивача за первісним позовом, Ухвалою суду від 12.11.2019 року у справі призначалася судова техніча експертиза документів. Провадження по справі на час проведення експертизи було зупинено.

Ухвалою суду від 19.02.2020 року провадження по справі було поновлено, у зв`язку з отриманням клопотання експерта.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року цивільну справу направлено до експертної установи для продовження проведення експертизи. Провадження по справі було зупинено.

Ухвалою суду від 25.11.2020 року провадження по справі було поновлено, у зв`язку з отриманням клопотання експерта.

Ухвалою суду від 04.12.2020 року цивільну справу направлено до експертної установи для продовження проведення експертизи. Провадження по справі було зупинено.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року провадження по справі було поновлено, у зв`язку з отриманням висновку експерта.

Ухвалою суду від 06.07.2022 року підготовче провадження по справу закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки по первісному/відповідачки по зустрічному позову ОСОБА_1 вимоги первісного позову підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Вимоги зустрічного позову не визнала у повному обсязі та просила суд відмовити у задоволенні позов. Крім того, зазначила, що ОСОБА_4 брала участь у погашенні кредитної заборгованості за квартиру, а докази, на які посилається ОСОБА_2 щодо отримання коштів у позику від друзів для погашення кредиту не підтверджуються висновком експертизи. За таких обставин, не відповідачає дійсності той факт, що за рахунок коштів взятих у позику ОСОБА_2 погасив самостійно кредит за квартиру.

В судовому засіданні відповідач по первісному позову/позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 позовні вимоги за первісним позовом визнав частково, зазначив, що він не заперечує щодо виплати ОСОБА_4 10 000 тис. дол. США у рахунок компенсації за квартиру. Зустрічні позовні вимоги, разом зі своїм представником ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, 24.11.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у Липовецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. У свою чергу, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2018 року шлюб між сторонами був розірваний (т.1, а.с.11-12).

За період шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження Серія НОМЕР_2 та Серія НОМЕР_3 (т.1, а.с.37-38).

Під час пребування у шюбі сторони набули спільне майно.

Відповідно до Кредитного договору №92-Ф/07 від 23.07.2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 уклали договір про те, що банк надав позичальнику кредит у розмірі 78 4000,00 доларів США на строк з 23.07.2007 року по 22.07.2032 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,9% річних для придбання трьохкімнатої квартири, загальною площею 64,7 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_2 (т.1, а.с.15-19).

Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 23.07.2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 передали у власність, а ОСОБА_2 набув у власність квартиру під номером АДРЕСА_3 , що знаходиться у житловому будинку, позначеному на плані літерою «А», цегляному, 1991 року побудови, загальною площею 1 472,6 кв.м., житловою площею 888,3 кв.м., розташованому у АДРЕСА_4 . За домовленістю сторін продаж вчинено за 440 000,00 грн. (т.1, а.с.14).

Крім того, 23.07.2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 уклали Договір іпотеки без оформлення заставної (другої черги), предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_5 та належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири (т.1, а.с.20-25).

Згідно Реєстраційного посвідчення Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації посвідчило, що квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 23.07.2007 року за реєстровим №3680 і записано в реєстрову книгу за №426 за реєстровим №1647/38501 (т.1, а.с.13).

Вищевказані відомості також підтверджуються інформацією з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пра власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с.26-36).

Відповідно до Звіту про оцінку майна оціночна (ринкова) вартість житлової квартири загальною площею в цілому 66,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 складає 1 208 200,00 грн. (т.1, а.с.47-63).

У ході розгляду справи позивачкою по первісному позову/відповідачкою по зустрічному позову, було надано новий висновок про вартість житлової квартири загальною площею в цілому 66,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого найбільш ймовірна ринкова вартість об`єкта оцінки складає 1 600 506,00 грн. (т.2, а.с.64-97).

Частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї.

Законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі змістом статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У відповідності до частини першої, другої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги за первісним позовом частково, та зазначив, що він погодується сплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію за вартість квартири у розмірі 10 000,00 доларів США, тим самим визнавши, що дана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

За таких обставин, спірна квартира за АДРЕСА_1 є об`єктом спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу між ними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають до задоволення.

Разом з тим, позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 зазначив, що при поділі майна він просить врахувати також борги подружжя, оскільки квартира була куплена за рахунок кредитних коштів. Повне виконання ним кредитного зобов`язання було вчинено у 2019 році. Однак, частину боргу за кредитним зобов`язанням перед ВАТ АБ «Укргазбанком» була погашено до червня 2013 року у період фактичного спільного проживання та шлюбних відпосин, а отже ця сума є спільним сумісними грошовими коштами подружжя. Решту заборгованих кредитних коштів та відсотки ОСОБА_2 повернув банку самостійно, не з спільних коштів подружжя. З метою погашення боргу він 29.12.2013 року позичив у ОСОБА_10 30 000 доларів США та у ОСОБА_11 30 000, доларів США.

На підтвердження вказаного, ОСОБА_2 надав суду Росписку від 29.12.2013 року, відповідно до якої ОСОБА_2 взяв позику в сумі 30 000,00 доларів США в ОСОБА_11 . Дана позика є безвідсотковою. Вказану позиву ОСОБА_2 зобов`язувався повернути ОСОБА_11 до 01.12.2016 року. Позика отримана від ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 в присутності свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 (т.1, а.с.102)

Крім того, відповідно до Розписки від 29.12.2013 року ОСОБА_2 взяв позику в сумі 30 000,00 доларів США в ОСОБА_10 . Дана позика є безвідсотковою. Вказану позику ОСОБА_2 зобов`язувався повернути ОСОБА_10 до 01.12.2016 року. Позика отримана від ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 в присутності свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (т.1, а.с.103)

Відповідно до Довідки №50701/21 від 08.10.2019 року, кредит, який був наданий ОСОБА_2 згідно кредитного договору №92-Ф/07 від 23.07.2007 року повністю погашений та клієнтом виконано всі зобов`язання за кредитним договором. Пені та штрафи відсутні. Суд звертає увагу, що у даній довідці не вказано дату погашення кредитних зобов`язань (т.1, а.с.85).

З виписки/особового рахунку ОСОБА_2 вбачається, що за період з 11.03.2009 року по 09.03.2016 року всього було внесено 341 979,04 грн., 08.01.2014 року внесено 239 790,00 грн, 14.01.2014 року 79 930,00 грн., та за період з 01.03.2016 року по 09.03.2016 року 440 787,71 грн.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що усі кошти вносились ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_4 .

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Суд враховує, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Для правильного вирішення справи необхідно встановити, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу, чи не вносились особисті кошти кожного із подружжя у рахунок погашення кредитних зобов`язань.

Представник позивачки по первісному позову/відповідачки по зустрічному позову ОСОБА_1 в судовму засіданні зазначила, що у 2013 році між сторонами погіршилися відносини і з серпня 2013 року ОСОБА_4 разом з дітьми переїхала жити до батьків у м.Липовець. Разом з тим, вона брала безпосередню участі у виплаті кредиту, оскільки перебувала за кордоном на заробітках та передавала ОСОБА_2 кошти для погашення кредитної заборгованості.

У свою чергу, відповідач по первісному позову/позивач по зустрічному заперечував даний факт, та зазначив, що кредитні зобов`язання ним виконані самостійно за кошти, які він отримав у позику від ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №22023/20-34/1157?від 12.01.2022 року, записи від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_10 та записи від імені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у розписці від імені ОСОБА_2 , датованій 29.12.2013, на суму 30 000,00 доларів США, наданій ОСОБА_10 , та розписці від імені ОСОБА_2 , датованій 29.12.2013 року на суму 30 000,00 доларів США, наданій ОСОБА_11 , виконані кульковими ручками, спорядженими синьою та фіолетового кольорів відповідно. У розписці від імені ОСОБА_2 , датованій 29.12.2013 року, на суму 30 000,00 доларів США, наданій ОСОБА_10 , та розписці відімені ОСОБА_2 , датованій 29.12.2013 року на суму 30 000,00 доларів США, надній ОСОБА_11 не виявлено ознак штучного зістарювання документів. Записи розписки від імені ОСОБА_2 , датованої 29.12.2013 року на суму 30 000,00 доларів США, наданій ОСОБА_10 виготовлені не у той час, яким датований документ, а пізніше. Записи розписки від імені ОСОБА_2 , датованої 29.12.2013 року, на суму 30 000,00 доларів США наданої ОСОБА_11 виготовлені не у той час, яким датований документ, а пізніше. (т.2, а.с.1-45).

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_13 , який суду пояснив, що він є батьком ОСОБА_4 . Йому відомо, що спірна квартира була куплена у кредит у 2007 році. Однак, спільне життя у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не склалося та десь у 2014 році його донька разом з дітьми переїхала проживати до нього з дружиною у м.Липовець. У період з 2014 року по 2016 рік дочка їздила на заробітки спочатку у Росію, а потіму в Європу. Йому відмово, що дочка надала ОСОБА_2 кошти для погашення кредиту десь 20-30 тис. доларів США, точна суму йому не відома.

Свідок ОСОБА_14 в судовму засіданні вказала, що ОСОБА_4 є її дочка. Влітку 2013 року, дочка разом з дітьми переїхала жити до них з чоловіком. У 2014 році виникли проблеми зі сплати кредиту, тому вона вирішила поїхати за кордон, де була до 2016 року. Гроші привозила і віддалава ОСОБА_2 , однак, яку суму їй невідомо.

У судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_15 , який суду вказав, що ОСОБА_4 є його племіницею. Зазначив, що ОСОБА_4 у серпні 2014 року поїхала разом з ним на заробітки у Росію, де була до 2015 року. Метою поїздки було те, що виникли проблеми з оплати кредиту за квартиру. Заробітна плата її була близько 1 000,00 доларів США на місяць.

Свідок ОСОБА_10 , який був допитаний судом, зазначив, що є другом ОСОБА_2 . Він надав ОСОБА_2 кошти у розмірі 30 000,00 доларів США для погашення кредиту. Кошти були надані у день написання розписки 29.12.2013 року. Під час написання розписок був присутній ОСОБА_16 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_16 також суду надав пояснення, що він є другом ОСОБА_2 та дав йому позику у розмірі 30 000,00 доларів США. Кошти були надані ОСОБА_2 29.12.2013 року, у день написання розписки. Під час написання розписок був присутній ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Отже, враховуючи вищезазначене, принципи розумності і справедливості, а також диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку що первісні позовні вимоги ОСОБА_4 слід задовольнити у повному обсязі, визнати квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680, об`єктом спільної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з рівними частками співвласників у такому майні по Ѕ частки кожному та визнати за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 зареєстрованої КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі, у зв`язку з недоведеністю, оскільки+ відповідачем за первісним позовом/позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не доведено, що особисті грошові кошти взяті ним у позику у ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були внесені в рахунок погашення зобов`язань, оскільки за висновком експертизи розписки датовані пізніше 2013 року, а саме 2018-2019 роки, що спростовує доводи ОСОБА_2 щодо отримання ним позики для оплати кредиту. Крім того, з виписки про рух коштів ОСОБА_2 , вбачається, що кредит був погашений у 2016 році, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 . Таким чином, положення ст. 65 СК України, не можуть бути застосовані судом у даному випадку.

Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати позивача за первісним позовом підлягають стягненню з відповідача по первісному позову в повному обсязі.

Судові витрати за зустрічним позовом залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, ч.3 ст. 176, 229, 235, 258-259, 265, 268 ЦПК України, ст. 65 ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділу майна задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680, об`єктом спільної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з рівними частками співвласників у такому майні по Ѕ частки кожному.

Визнати за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 зареєстрованої КП «ВООБТІ» за №426 за реєстровим №1647/38501, реєстраційне посвідчення від 23.07.2007, на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3680.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 8 492 (вісім тисяч чотириста дев`яносто дві) гривні 93 копійки та витрат на проведення експертизи у розмірі 66 683 (шістдесят шість тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 52 копійки.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів в порядку регресу, у зв`язку з поділом майна відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 24.10.2022 року.

Суддя: