Справа № 697/1264/22
Провадження № 2/697/404/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенко Б.В.,

за участі секретаря судового засідання Дашковської Н.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (відповідач -1), ОСОБА_3 (відповідач-2), ОСОБА_4 (відповідач-3), ОСОБА_5 (відповідач-4), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (відповідач -1), ОСОБА_3 (відповідач -2), ОСОБА_4 (відповідач - 3), ОСОБА_5 (відповідач-4) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позову зазначив, що він є власником будинку АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстровані його син ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , та їх діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які фактично за місцем реєстрації не проживають вже тривалий час. Факт реєстрації відповідачів в будинку порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2022 відкрито провадження у справі з розглядом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.10.2022 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідачів до суду не надійшло, відзиви на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи у справі органу опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області Костенко Н.Г. за довіреністю подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № витягу 135026761 від 21.08.2018 (а.с 12).

З довідки Управління «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Канівської міської ради №2561-01-09 від 15.08.2022 (а.с. 6) вбачається, що відповідачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 6).

Згідно Акта фактичного проживання осіб (а.с. 15), ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично не проживають в будинку АДРЕСА_2 по даний час .

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником жила або законом.

За результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачами, власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права власності майном, а тому права ОСОБА_1 підлягають захисту відповідно до ст. 391 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові №502/922/18 від 10.02.2021.

Такий висновок суду узгоджується також із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред`явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закон України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку - на батьків.

Згідно ч. 2ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Поважних причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації понад один рік судом не встановлено.

Таким чином, у суду є підстави для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , оскільки, вони без поважних причин відсутні за вказаною адресою з 2010 року по теперішній час, тобто, понад один рік.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (п. 6 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (відповідач -1), ОСОБА_3 (відповідач-2), ОСОБА_4 (відповідач-3), ОСОБА_5 (відповідач-4), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Б . В . Євтушенко