Провадження №4-с/760/7/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 р. суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2022 року скаржнику наданий строк для виправлення недоліків заяви терміном п`ять днів з моменту отримання копії ухвали, у зв`язку з тим, що скаржником не було зазначено статусу осіб (хто є стягувачем, боржником та невірно зазначено суб`єкт оскарження).

Також, скаржником не конкретно було викладено зміст вимог: а саме ОСОБА_1 просила скасувати постанову про примусове провадження.

При цьому, номер виконавчого провадження, від якого числа ОСОБА_1 не було зазначено. Не враховано те, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає винесення державним чи приватним виконавцем постанови «про примусове провадження», а тому скаржнику слід було вірно зазначити яку саме постанову вона просила скасувати.

Скаржником не було викладено обставин, якими вона обґрунтовувала свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджували б вказані обставини.

З викладеної описової частини скарги не було зрозуміло, стосовно якої постанови викладені обставини, оскільки скаржником було зазначено перелік постанов, які вона вважала незаконними, однак не було зазначено, яке відношення вони мають до постанови, яку вона просила скасувати.

Не було зазначено відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (чи зверталась скаржник безпосередньо до виконавчої служби зі скаргами на дії державного виконавця тощо).

Не було підтвердження про те, що скаржником не подано іншої скарги (скарг) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, скаргу необхідно було надати до суду з її копіями та копіями усіх додатків, що додаються до неї відповідно до кількості учасників справи.

13.07.2022 року до суду надійшла нова редакція скарги.

Скаргу передано головуючому у справі 18.07.2022 року.

Вважаю, що скаржник не в повному обсязі виконала вимоги ухвали від 21.12.2021 року, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України не надала копії скарги та усіх додатків, що додаються до неї відповідно до кількості учасників справи (скаржник, суб`єкт оскарження, стягувач).

Скаржником надано дві копії скарги, а додатки до неї зазначено, що містяться в матеріалах справи.

При цьому, в матеріалах справи є копії документів, які підшиті та пронумеровані, однак їх копій для учасників справи немає.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Оскільки, недоліки скарги усунуті були не в повному обсязі, прихожу до висновку, що скаржник не виправила недоліків перелічених в ухвалі від 21.12.2021 року, а тому відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України скарга вважається неподаною та повинна бути повернута скаржнику.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_2 - вважати неподаною та повернути скаржнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя