Справа № 204/448/22
Провадження № 2/204/1061/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 липня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2022 року позивач ПАТ «Банк Восток» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 в якій прохає стягнути заборгованість за кредитним договором (а. с. 1-5).

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 16 серпня 2019 року відповідач звернувся до ПАТ «Банк Восток» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-договір про акцепт публічної пропозиції на встановлення ліміту овердрафту № ЗП-1, за умовами якого відповідач акцептував публічну пропозицію банку на укладення Договору овердрафту на умовах, викладених у «Правилах надання банківських продуктів та послуг фізичним особам в ПАТ «Банк Восток». Позивач свої зобов`язання виконав, встановивши 19 серпня 2019 року на поточний рахунок відповідача ліміт у сумі 20000 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, та надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Внаслідок цього, станом на 19 січня 2022 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 20443 гривні 83 копійки, яка складається із: заборгованості овердрафтом у розмірі 20000 гривень, прострочених відсотків 107 гривень 17 копійок та заборгованості за комісіями у сумі 336 гривень 66 копійок, яку позивач прохає стягнути із ОСОБА_1 разом із судовими витратами у сумі 2481 гривня (а. с. 1-5).

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 11 березня 2022 року (а. с. 58), копія якої надіслана відповідачу за вихідним № 4003/22-вих/2/204/1061/22 від 22 лютого 2022 року (а. с. 59). 11 травня 2021 року на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернуто конверт, яким відповідачу направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 83).

Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 88-91), в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення на офіційному сайті «Судова влада» оголошення про його виклик (а. с. 85), про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення.

Судом встановлено, що 16 серпня 2019 року відповідач підписав заяву-договір ПАТ «Банк Восток» про акцепт публічної пропозиції на встановлення ліміту овердрафту № ЗП-1 (а. с. 6 та на звороті), за умовами якого він акцептував публічну пропозицію банку на укладення Договору овердрафту на умовах, викладених у «Правилах надання банківських продуктів та послуг фізичним особам в ПАТ «Банк Восток», затверджених рішенням Правління Банку від 04 квітня 2019 року протокол № 38, розміщених для ознайомлення на сайті Банку www.bankvostok.com.ua.

Відповідно до вимог п. 1 Договору овердрафту відповідачу було встановлено ліміт овердрафту в сумі 500 гривень, з можливістю збільшення/зменшення ліміту овердрафту в рамках максимального ліміту 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, строком користування 364 календарних днів зі сплатою 34,00 % річних (фіксована), відповідно до тарифів Банку по продукту/програмі кредитування «Кредитування співробітників у рамках зарплатного проекту з/п «Сільпо-фуд»». При цьому, у випадку встановлення максимального ліміту реальна процентна ставка складає 110,12% річних, а орієнтована загальна вартість кредиту складає 68873 гривень 87 копійок. Разом з цим, відповідач просив банк встановити йому ліміт овердрафту у сумі 20000 гривень строком користування до 14 серпня 2020 року.

Згідно з вимогами п. 2 Договору овердрафту сторони погодили, що складовою та невід`ємною частиною договору овердрафту є Заява-Договір, Правила, Тарифи Банку, Паспорт споживчого кредиту (з урахуванням Правил) з якими відповідач попередньо був ознайомлений, повністю згоден, розуміє їх зміст та положення, яких він неухильно зобов`язався дотримуватись.

Пунктом 3.44.7 Правил, передбачено, що клієнт зобов`язаний повернути овердрафт, сплатити проценти та комісії за користування овердрафтом у порядку та на умовах,визначених відповідним Договором та Правилами, сплатити банку неустойку згідно відповідного Договору за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Умови і порядок повернення овердрафту передбачені п. 3.44.2. Правил. Так, зокрема, вказаним пунктом визначено: що повернення овердрафту здійснюється шляхом поповнення поточного рахунку шляхом внесення готівкових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок; датою повернення овердрафту вважається дата, коли внаслідок зарахування на поточний рахунок клієнта грошових коштів залишок власних коштів клієнта на поточному рахунку на кінець операційного дня Банку стає не менше нуля; остаточний термін повернення овердрафту настає в останній день строку дії ліміту овердрафту, який встановлюється в заяві-договорі/Договорі та Правилах; остаточний термін повернення овердрафту може змінюватися згідно умов Договору та Правил. Банк та клієнт домовились, що без укладання будь-яких письмових додаткових договорів (угод) до Договору, в разі закінчення строку користування овердрафтом (настання терміну повернення овердрафту), передбаченого Договором, строк користування овердрафтом подовжується на тих самих умовах, передбачених Договором, кожного разу на той самий строк; в разі, коли термін повернення овердрафту настав, проте овердрафт залишається неповернутим, заборгованість за овердрафтом вважається простроченою з наступного операційного дня.

Згідно з вимогами п. 3.44.2.14 Правил, зобов`язання клієнта по сплаті заборгованості за відповідним Договором вважаються виконаними належним чином, якщо грошові кошти для сплати заборгованості були зараховані на поточний рахунок клієнта/відповідні банківські рахунки для обліку заборгованості або рахунки доходів Банку не пізніше останнього дня строку платежу.

Банк свої зобов`язання за Договором овердрафту виконав у повному обсязі, встановивши 19 серпня 2019 року на поточний рахунок відповідача ліміт овердрафту у сумі 20000 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 19 серпня 2019 року по 01 лютого 2022 року, проти якого відповідач не заперечував та користувався ним для задоволення особистих потреб.

Відповідно до п. 3.44.1.11. Правил, в зв`язку з відсутністю протягом 20 календарних днів зарахування заробітної плати на рахунок відповідача, строк повернення овердрафту настав 23 березня 2021 року.

Однак, відповідачем грошові кошти на рахунок не були зараховані, зобов`язання за укладеним Договором овердрафту та Правилами відповідачем не виконані, у зв`язку з чим станам на 19 січня 2022 року за Договором овердрафту у відповідача перед Банком виникла заборгованість у розмірі 20443 гривні 83 копійки, яка складається із: заборгованості овердрафтом у розмірі 20000 гривень, прострочених відсотків 107 гривень 17 копійок та заборгованості за комісіями у сумі 336 гривень 66 копійок (а. с. 16-18 та на звороті).

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

На підтвердження того, що між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, позивачем надано в якості письмового доказу заяву-договір про акцепт публічної пропозиції на встановлення ліміту овердрафту № ЗП-1 від 16 серпня 2019 року (а. с. 6 та на звороті), тарифи банку за продуктом/програмою кредитування «Кредитування співробітників у рамках зарплатного проекту з/п «Сільпо-фуд» (а. с. 7-8) та паспорт споживчого кредиту до вказаного кредитного договору, які підписані представником банку та від імені ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Приписами п. 336 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5 визначено, що первинні документи і додатки до них це документи, що фіксують факт виконання господарських операцій і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах. До них відносяться: касові, банківські документи, ордери, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, корінці квитанцій, банківських чекових книжок, наряди на роботу, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, рахунки-фактури, авансові звіти тощо.

Позивачем на підтвердження своїх вимог щодо користування відповідачем кредитними коштами позивача за заявою-договором № ЗП-1 про акцепт Публічної пропозиції на встановлення ліміту овердрафту від 16 серпня 2019 року та наявності у останнього заборгованості за ним, станом на 19 січня 2022 року, надано суду розрахунок заборгованості (а. с. 16-18 та на звороті) та виписку по картковому (а. с. 19-42), яка є належним доказом у справі та, які при цьому, узгоджуються між собою.

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 19 січня 2022 року, за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 20443 гривні 83 копійки, яка складається із: заборгованості овердрафтом у розмірі 20000 гривень, прострочених відсотків 107 гривень 17 копійок та заборгованості за комісіями у сумі 336 гривень 66 копійок (а. с. 16-18 та на звороті).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит.

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, однак прострочив погашення поточних платежів за договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд доходить висновку, що право позивача на повернення його власності кредитних коштів, сплати відсотків, нарахованих за час користування ним та інших платежів у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із ОСОБА_1 реалізував це право, звернувшись до суду. Натомість, відповідач жодних заперечень на предмет позову до суду не надав.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджені належними, допустимими, чіткими та достатніми доказами, які узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Восток» на підставі заяви-договору № ЗП-1 про акцепт Публічної пропозиції на встановлення ліміту овердрафту від 16 серпня 2019 року підлягає стягненню заборгованість, що утворилася станом на 19 січня 2022 року, на загальну суму 20443 гривні 83 копійки, яка складається із: заборгованості овердрафтом у розмірі 20000 гривень, прострочених відсотків 107 гривень 17 копійок та заборгованості за комісіями у сумі 336 гривень 66 копійок.

Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 289, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 24; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» заборгованість за заявою-договором № ЗП-1 від 16 серпня 2019 року про акцепт Публічної пропозиції на встановлення ліміту овердрафту, яка склалася станом на 19 січня 2022 року, у сумі 20443 (двадцять тисяч чотириста сорок три) гривні 83 (вісімдесят чотири) копійки, яка складається із: заборгованості овердрафтом у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, прострочених відсотків 107 (сто сім) гривень 17 (сімнадцять) копійок та заборгованості за комісіями у сумі 336 (триста тридцять шість) гривень 66 (шістдесят шість) копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» витрати по сплаті судового збору в сумі у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача протягом двадцяти днів зо дня отримання ним копії рішення.

Суддя А.І. Приваліхіна