ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/1177/21 Номер провадження 22-ц/814/3167/22Головуючий у 1-й інстанції Бабкова Т.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

за участі секретаря: Боштенко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом, в якому просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , поважною; визнати додатковий строк тривалістю один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 . Вона померла в квартирі за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач знаходився біля матері, оскільки з листопада 2019 року, коли в неї було виявлено рак, здійснював за нею догляд. Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та майна, розташованого в квартирі, а також залишився проживати в ній. В квартирі позивач мешкає з моменту її придбання матір`ю 29.11.2017 року. До того мешкав та був зареєстрований разом з матір`ю в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини,з тих мотивів , що він пропустив строк прийняття, визначений законодавством. Таким чином, він позбавлений можливості належним чином оформити фактично прийняту спадщину. В даному випадку позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті постійно мешкав разом зі спадкодавцем, але оскільки не був зареєстрований разом з матір`ю, нотаріус вважає, що він повинен був подавати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини і не подавши таку заяву, позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Також позивач просить врахувати, що він втратив двох найближчих людей, у зв`язку з чим мав суттєву душевну травму і питання оформлення спадщини не було для нього першочерговим.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - залишено без задоволення.

Рішенння суду першої інстанції мотивоване тим, що належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що причини пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, позивачем суду не надано.

Доводи позивача та його представника з приводу того, що позивач прийняв спадщину в зв`язку з тим, що постійно проживав на час відкриття спадщини із ОСОБА_3 предметом даного позову не виступають, в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 заявлено вимоги про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини ОСОБА_2 в даному процесі не заявлено.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач доводив належними та допустимими доказами факт проживання з померлою матір`ю , зокрема і шляхом заявлення клопотання про виклик та допит свідків.

Апелянт просить скасувати рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2021 року, ухвалити нове, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

У жовтні 2021 року Харківською міською радою надано відзив на апеляційну скаргу, у якому представник Харківської міської ради Голубенко О.Ю. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.05.2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 6782 (а.с. 10).

Судовим розглядом встановлено, що позивач не має зареєстрованої адреси проживання, починаючи з 30.11.2017 року( а.с.6).

Позивач ОСОБА_2 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим на підставі актового запису № 23 10.06.1991 року Кремовським виконавчим комітетом Михайловського району Приморського краю( а.с. 13).

Судовим розглядом встановлено, що чоловік ОСОБА_3 та відповідно батько позивача ОСОБА_5 помер до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до наданого суду свідоцтва про смерть НОМЕР_3 , виданого 18.12.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 18905 (а.с. 12).

Відповідно до договору купівлі - продажу від 29.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бідонько Л.Л., який зареєстровано в реєстрі за № 1674, ОСОБА_3 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , житловою площею 16,0 кв.м., загальною площею - 21,0 кв.м.(а.с. 8-9).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2021 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та не доведенням факту її прийняття( а.с. 52)

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (див. постанову Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22)).

Суд першої інстанцій із урахуванням зазначених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дійшов до висновку про відсутність у позивача об`єктивних та непереборних перешкод на вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті матері у зв`язку з пропущенням без поважних причин строку для прийняття спадщини.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог, адже позивач звернувся із позовом про визначення додаткового строку , достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим місцевий суд не звернув уваги на обставини, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги та підтримав ці обґрунтування в суді першої інстанції.

З позовної заяви та свідчень свідків у судовому засіданні слідує, що позивач постійно проживав з матір`ю до дня її смерті однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач здійснював постійний догляд за спадкодавцем до дня її смерті, а отже фактично прийняв спадщину.

Зважаючи на встановлені обставини справи позивач мав звертатися із позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та прийняття спадщини, але фактично обрав неправильний спосіб захисту його права.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд звертається до правової позиції, викладеної в пункті 13 постанови від 14.08.2018 у справі 908/2212/17, в пункті 7.3 постанови від 16.04.2019 у справі № 910/1570/18 та в пункті 8.2 постанови від 30.07.2019 у справі № 910/9958/18.

Разом з цим обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Так, колегія приходить до висновку , що позивачем обрано неналежний спосіб захисту його прав , відтак суд відмовляє у позові , адже обрання неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Відповідно до п.2, ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1,2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково , а рішення суду -скасувати.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ,376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов