Номер провадження: 22-ц/813/6390/22
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чорнуцького Вадима Петровича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», за участю третьої особи без самостійних вимог: Комунального підприємства НК «Екосервіс» про визнання рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування неправомірним та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», за участю третьої особи без самостійних вимог: Комунального підприємства НК «Екосервіс» про визнання рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування неправомірним та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2021 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю до Подільського районного суду м.Києва.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 20.12.2021 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2021 року про передачу справи за підсудністю до Подільського районного суду м.Києва, представник ОСОБА_1 адвокат Чорнуцький Вадим Петрович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та направити справу до Суворовського районного суду м. Одеси для продовження розгляду, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст..375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Передаючи справу на розгляд Подільського районного суду м.Києва, Суворовський районний суд м. Одеси виходив з того, що предметом цього позову є визнання рішення страхової компанії завдавача шкоди про відмову у виплаті страхового відшкодування неправомірним та стягнення моральної шкоди внаслідок такої відмови. Таким чином, дані правовідносини регулюються не на вимогах деліктного провадження (відшкодування шкоди), а на договірних відносинах з підстав та на умовах передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин, відсутні правові підстави для відкриття провадження за правилами альтернативної підсудності, зокрема на підставі ч.6 ст.28 ЦПК України. Підсудність справи в даних правовідносинах має визначатися за приписами ч.2 ст. 27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача. Оскільки місцезнаходження Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» за територіально-адміністративним поділом відноситься до Подільського району м.Києва, то розгляд цієї справи підсудний Подільському районному суду м.Києва.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, апелянт зазначав, шо між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, за яких ОСОБА_1 є споживачем обов`язку АТ «СК «Країна» надати йому послугу відшкодувати завдану внаслідок ДТП шкоду. Тому, керуючись ч.5 ст.28 ЦПК України, Терлецьким подано позов за адресою своєї реєстрації проживання.

Однак, колегія суддів вважає, що апелянт помилково тлумачить норми матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання рішення страхової компанії завдавача шкоди про відмову у виплаті страхового відшкодування неправомірним та стягнення моральної шкоди внаслідок такої відмови.

Згідно з статтею 16 Закону України «Про страхування», статтею 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

А відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

На підставі викладеного, можна зробити висновок що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання рішення страхової компанії завдавача шкоди про відмову у виплаті страхового відшкодування неправомірним та стягнення моральної шкоди внаслідок такої відмови, як потерпілий у ДТП, і у позовній заяві вказав, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів було укладено між відповідачем АТ «Страхова компанія «Країна» та третьою особою КП НК «Екосервіс», що є власником автомобіля, яким керував винуватець ДТП водій КП НК «Екосервіс» ОСОБА_2 .

Оскільки позивач не є стороною вищевказаного договору та споживачем послуг, а Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачем і виробником, виконавцем, продавцем під час продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики, тому право на відшкодування матеріальної шкоди та отримання страхового відшкодування у останнього виникло на підставі норм ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, для визначення підсудності справи не застосовується ч. 5 ст. 28 ЦПК України щодо підсудності цивільних справ за позовами споживачів. Зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом (постанова від 17 квітня 2019 року по справі №212/1101/18).

Крім того, не підлягає застосуванню і ч.6 ст.28 ЦПК України, відповідно до якої позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди, оскільки обов`язок відповідача (страхової компанії) щодо виплати страхового відшкодування, який передує відповідне рішення страховика, заснований на договірних відносинах з КП НК «Екосервіс», водій якого є винуватцем у ДТП, що є страховим випадком, з підстав та на умовах передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Не підлягає застосуванню в даних правовідносинах і ч. 7 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтись також за її місцезнаходженням, оскільки Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», яке розташоване в м.Києві, не має відокремлених підрозділів.

За таких обставин, підсудність справи в даних правовідносинах має визначатись за приписами ч. 2 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якої позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Оскільки місцезнаходження відповідача значиться в м.Києві по вул. Електриків, 29-А, що територіально відноситься до Подільського району м.Києва, суд зробив правильний висновок про передачу справи на розгляд до Подільського районного суду м.Києва.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чорнуцького Вадима Петровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 16.08.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова