УХВАЛА

21 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 385/1232/22

провадження № 22-ц/4809/1331/22

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 про захист права на повагу до гідності, честі і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

12 грудня 2022 року апеляційним судом зареєстровано надходження матеріалів даної справи від суду першої інстанції.

На підставі відповідного наказу голови Кропивницького апеляційного суду, у період з 19 грудня 2022 року по 20 грудня 2022 року головуючий суддя у справі Дьомич Л.М. перебувала у відпустці.

Подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи із наступного.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені у ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 4, ч. 5 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) унормовано, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

У пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону передбачено, що судовий збір за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду складає 0,2 розмірупрожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи із розмірупрожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2022 року, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у даній справі скаржнику необхідно було сплатити судовий збір у сумі 496,20 грн (2481,00 грн х 0,2 = 496,20 грн).

Однак, доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі скаржником до апеляційного суду не надано, підстав звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не зазначено.

Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник вважає себе звільненим від сплати судового збору у всіх судових інстанціях на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення ч. 3 ст. 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Так, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В обґрунтування позовних вимог у даній справі, позивач зазначає, зокрема, що: «Позов подається з підстав поширення Відповідачем 1 та Відповідачем 2 недостовірної інформації щодо заволодіння майном комунальної власності. …Позов подається до органу місцевого самоврядування і до фізичної особи, тому що селищний голова ОСОБА_3 , поширюючи недостовірну інформацію, діяла як службова особа органу місцевого самоврядування».

З викладеного вбачається, що факт завдання моральної шкоди позивач чітко та однозначно пов`язує саме з порушенням його немайнового права на повагу до гідності та честі, що полягало у поширенні відповідачами недостовірної інформації, а не з дією, рішенням чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, його посадової особи при здійсненні ними своїх повноважень.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що інших визначених Законом підстав звільнення скаржника від сплати судового збору апеляційна скарга не містить, судовий збір за її подання має бути сплачений у встановлених законом порядку і розмірі.

За ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції у даній справі підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2022 року,- залишити без руху.

Запропонувати ОСОБА_1 у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- докази сплати судового збору у сумі 496,20 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич