Номер провадження: 22-ц/813/8350/22
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Воронцової Л.П. (суддя-доповідач),

суддів: Базіль Л.В.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря: Трофименко О.О.,

розглянув у письмовому проваджені справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ростомов Грант Артурович, на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 встановлених рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 15 червня 2020 року по справі № 522/21468/19, а саме з 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вказаних позовних вимог заявник зазначила, що вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано, від шлюбу мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 грудня 2019 року вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, утримання дружини (її) до досягнення дитиною трирічного віку. Однією з підстав позову було те, що відповідач працює на посаді помічника капітану та має можливість забезпечити дитині гідний рівень життя.

15 червня 2020 року Приморським районним судом міста Одеси, винесено рішення, яким стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , щомісячно в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до відповіді адміністрації Держприкордонслужби України № 0.184-26139/0/15-20-Вих від 01 жовтня 2020 року, отриманої в ході розгляду справи за її позовом до ОСОБА_2 про визнання місця проживання дитини, надано інформацію, що ОСОБА_5 виїздив за рейсом Київ - Дубай 30 липня 2020 року.

Наведене, зазначає позивач, дає підстави вважати, що ОСОБА_2 продовжує професію моряка, всупереч відомостям, наданим останнім під час розгляду інших проваджень про те, що єдиним джерелом його доходу є професія охоронця у приватному підприємстві «Альфа-Україна Плюс».

Вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів, адже суми аліментів, що перераховуються ОСОБА_2 не відповідають потребам дитини, не в змозі задовольнити потребу дитини у розвитку, достатньому побутовому забезпеченні, тощо. При цьому, є підстави стверджувати, що у відповідача є стабільний прибуток щонайменше від двох професій, є можливість надавати своїй дитині гідне фінансове забезпечення.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , 29 серпня 2017 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2020 року у справі № 522/21468/19, а саме з ј частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на аліменти в твердій грошовій сумі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтуванні своєї апеляційної скарги скаржниця зазначає, що суд не повно з`ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивачка виклала обставини справи, з посиланням на додані нею докази під час розгляду справи судом першої інстанції, які на її думку, обґрунтовують заявлений нею розмір аліментів та зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги відомості щодо наяності у відповідача диплома моряка.

ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_2 після відкриття провадження у справі № 522/21468/19 про стягнення аліментів (03.01.2020) за позовом ОСОБА_1 , влаштувався до ПП «Альфа - Україна Плюс» (з 14.01.2020), увесь час мав та має по теперішній час фах моряка, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 05 грудня 2019 року № 2/4-1099/02-390пп/19, що не позбавляє відповідача можливості продовжувати працювати моряком та отримувати значний заробіток, про що, на думку апелянта, свідчать його виїзди за кордон, які підтверджено відомостями з Державної прикордонної служби України.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які зарахування від ПП «Альфа - Україна Плюс» відповідачу у тому числі і зарплатні, будь-яких рахунків в банках України відповідач не має, що свідчить про відсутність у нього будь - якого статку взагалі, та спростовує факт отримання заробітної плати на території України.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначила, що наведені нею обставини та надані докази підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 20000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану відповідача, які необхідні для вирішення питання про зміну розміру аліментів, як це передбачено нормами СК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю. Згоди щодо утримання спільної дитини позивач та відповідач не досягнули.

15 червня 2020 року Приморським районним судом міста Одеси, винесено рішення, яким було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , щомісячно в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення трьох років.

Відповідно до відповіді Адміністрації Держприкордонслужби України від 21.09.2020 року надано інформацію, щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_2 30.07.2020 року, напрямок: виїзд Київ Дубай. (дата повернення не зазначена) (а.с. 7)

Згідно довідки з ПП «Альфа-Україна плюс», ОСОБА_2 працює на підприємстві охоронцем з 14.01.2020 року. В матеріалах справи міститься характеристика відповідача з місця роботи (а.с. 8-9)

Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України на запит № 99339435 від 22.03.2021 року щодо перетину боржником ОСОБА_2 державного кордону, останнім було здійснено перетин кордону України з 09.09.2020 року по 21.03.2021 рік. (а.с. 21)

Згідно відповіді на запит № 105395933 від 09.06.2021 року ОСОБА_2 не перебуває на обліку в органах ДФС. (а.с. 22)

Із відповіді № від 09.06.2021 року ПФ України про осіб-боржників, які працюють за трудовими цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи зазначено, що за результатами обробки запиту інформація щодо ОСОБА_2 відсутня. (а.с. 23)

Відповідно до наданої інформації банківськими установами ( АТ Райффайзен Банк, АБ Украгазбанк, ПАТ Восток Банк, Альфа-Банк, АТ Креді Агріколь Банк, АТ «ОТП Банк», АТ ОщадБанк ), яка витребувана судом першої інстанції, зазначено, що ОСОБА_2 не є їх клієнтом і не має рахунків в зазначених банках. (а.с. 41-46, 62, 64, 66, 68, 70 )

Згідно інформації від 02.12.2021 року, яка витребувана і надана ПАТ АБ Південний, зазначається про те, що в Акціонерному Банку «Південний» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відкритопоточний рахунок: № НОМЕР_2 від 16.03.2021 року у гривні за період з 02.11.2021 року по 18.11.2021 року, відповідно до якого у останнього залишок на картці у сумі 372, 08 грн. (а.с. 47 48)

Відповідно до наданої відповідачем довідки про доходи, вбачається, що ОСОБА_2 працює в ПП Альфа Україна Плюс з 14.01.2020 року, форма працевлаштування основна, займає посаду охоронника, загальна сума доходу за період з 1 червня 2021 року по 31 жовтня 2021 року становить 31 493, 27 коп. (фактично виплачений дохід) (а.с. 74)

Згідно довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу від 29.11.2021 року, страхувальниками ОСОБА_2 за 2020-2021 рік є Одеський морехідний коледж технічного флоту і ПП Альфа-Україна плюс, заробітна плата відповідача становить за 2020 рік - 71050, 80 грн., за 2021 рік 67027,19 грн. (а.с. 75)

Відповідно до відповіді на запит, Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків № 20.11.19-1 від 20.11.2019 зазначено про те, що в єдиному Державному реєстрі документів моряків міститься інформація стосовно документів, виданих громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній диплом штурмана далекого плавання № 00094/2017/07 від 16.01.2017 виданий капітаном Миколаївського морського порту та має статус «Дійсний»; підтвердження до диплому штурмана далекого плавання від 16.01.2017 видане капітаном Миколаївського морського порту та має статус «Дійсний»; диплом загального оператора ГМЗЛБ № 00093/2017/07 від 16.01.2017 виданий капітаном Миколаївського морського порту та має статус «Дійсний»; підтвердження до диплому загального оператора ГМЗЛБ № 00093/2017/07 від 16.01.2017 року має статус «Дійсний». ОСОБА_2 останній раз звертався до Миколаївської регіональної філії Інспекції з метою присвоєння звання штурмана далекого плавання у 2016 році та отримав протокол ДКК від 28.12.2016 № 1799/2016/08-С. Відомості про отримання посвідчення особи моряка у єдиному Державному реєстрі моряків відсутні. (а.с. 93-94)

Відповідно до записів у паспорті моряка, відповідач перебував у рейсі з 17.09.2019 року по 26.05.2019 рік, з 09.08.2019 року, дата повернення відсутня. (а.с. 100) Інша інформація щодо перебування останнього у рейсах в наступні роки в матеріалах справи відсутня.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

За правилами ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, виходячи з наведеного, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Підставами позову про стягнення аліментів і їх розмір ОСОБА_1 зазначала роботу відповідача у якості моряка помічника капітана.

Підставами зазначеного позову про зміну розміру аліментів, їх визначення у твердій грошовій сумі 20 000 грн. щомісячно, ОСОБА_1 зазначила ті ж обставини роботу відповідача моряком -помічником капітана, і роботу охоронцем у ПП Альфа-Україна плюс.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, у порушення вищезазначених вимог процесуального права, не надала суду доказів про те, що матеріальний стан відповідача змінився -покращився, про те, що він у 2021 році працює моряком, як і не надала докази отриманого ним доходу моряка, який є підставою для зміни і збільшення розміру аліментів.

Сам по собі факт наявності у ОСОБА_2 посвідчення моряка, як і перетин ним кордону, не підтверджує, що це було відрядження за професією-моряк, і про отримання ним доходу.

Докази на підтвердження здійснення відповідачем витрат, що перевищують його доходи, позивач суду не надала.

Посилання ОСОБА_1 у позові, на те, що розмір аліментів, що сплачує ОСОБА_2 не відповідають потребам дитини, не в змозі задовольнити її достатній розвиток і побутове забезпечення, не ґрунтується на доказах про фактичні витрати позивачки на вказані цілі.

Згідно із Законом України "Про державний бюджет на 2020 рік" установлений з 01.07.2021 року прожитковий мінімум на одну особу на місяць для дітей віком до 6 років - 2 201 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судом було змінено спосіб їх присудження: раніше стягнутих у частці від доходу на тверду грошову суму у розмірі 4000 грн. щомісячно, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, визначений ст. 182 СК України.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Подані апелянтом до апеляційної скарги клопотання про допит відповідача в якості свідка, про витребування доказів задоволенню не підлягають, оскільки витребувана скаржником інформація міститься в матеріалах справи щодо атестування та отримання документів ОСОБА_2 , питання, з яких скаржник вважає необхідним допитати відповідача як свідка, перше питання - не впливає на предмет доказування у справі, друге запитання повинна доводити сама скаржниця, як ціль поїздки відповідача за кордон, так і отримання ним конкретного доходу від цієї поїздки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи зазначене колегія суддів дійшла висновку що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі не містять нових фактів чи засобів доказування, зводяться до повторення вимог позовної заяви, висновків суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ростомов Грант Артурович залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.П.Воронцова

Судді : Л.В. Базіль

О.М.Полікарпова