Справа № 673/1570/21
Провадження № 2/673/190/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"24" листопада 2022 р. м.Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя Дворнін О.С.

при секретарі судових засідань Демчишиній Н.Г.

з участю прокурора Делінди В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та витребування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2022 року прокурор звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та витребування земельної ділянки з вимогою недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.05.2021 року № 22-2349-сг, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:083:0012 для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів села Божиківці; витребувати в ОСОБА_2 на користь Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської міської ради (, м. Деражня, вул. Миру, 37) земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :04:083:0012 для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів села Божиківці Деражнянської міської територіальної громади у Хмельницькому районі, а також стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Хмельницької обласної прокуратури (, р/р UA0002814, МФО 820172, ДКСУ, м. Київ) по 1513,33 грн. з кожного.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов із викладених в ньому підстав.

Представник відповідача - ГУ ДЗК в судове засідання не з`явився, проте надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав законності дій відповідача.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом об`єктивно встановлено, що 21.05.2021 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Дергеокадастру у Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру в області) про передачу безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Божиковецької сільської ради Деражнянського району (на даний час Деражнянська міська територіальна громада Хмельницького району Хмельницької області).

За результатами її розгляду наказом ГУ Держгеокадастру в області від 24.05.2021 №22-2349-сг ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано її у власність (кадастровий номер :04:083:0012).

У подальшому рішенням державного реєстратора Ярмолинецької селищної ради від 01.06.2021, ОСОБА_1 видано витяг про право власності на вказану земельну ділянку.

Проте, 16.09.2021 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О.С. право власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку припинено. На підставі договору купівлі-продажу №1278 від 16.09.2021 власником цієї земельної ділянки стала ОСОБА_2 .

Наказ ГУ Держгеокадастру в області від 24.05.2021 №22-2349-сг підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка витребуванню у ОСОБА_2 на користь держави, а саме Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської міської ради з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пунктів «а», «б» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту «є1» ст. 151 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні

громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 га.

Відповідно до пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серія ХМ №0028 від 09.11.1995, проекту роздержавлення і приватизації спілки селян «ім. Петровського» від 1995 року та його картографічних матеріалів спірна земельна ділянка за кадастровим номером :04:083:0005 відноситься до земель спілки селянських господарств «ім. Петровського» села Божиківці, яке припинено.

Відповідно до інформації Деражнянської міської ради від 25.06.2021 №02.02-08/1043 рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення з метою передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га за кадастровим номером :04:083:0012 сесією не приймалось і вона розташована в межах земель колишнього КСП «ім. Петровського».

Вказані обставини також підтверджується листом ПП «Єказат» від 05.07.2021 №15 з долученими до нього графічними матеріалами, відповідно до яких вказана земельна ділянка розташована в межах земель колишнього КСП «ім. Петровського».

Таким чином, всупереч вимог статей пункту «є1» ст. 151,116, 118, 121, пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України, розглядаючи заяву ОСОБА_1 по суті, ГУ Держгеокадастру в області не надано належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у ній, доводам заявника, в тому числі, що спірна земельна ділянка розташована в межах земель, які перебували в користуванні спілки селянських господарств «ім. Петровського» села Божиківці та відносяться до земель колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, та вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані, а саме Деражнянської міської територіальної громади, чим порушено встановлений законом порядок передачі у власність громадянам земельних ділянок та право територіальної громади на розпорядження землею сільськогосподарського призначення.

Формальний підхід до вирішення заяви, прийняття рішення про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею та передачі її у власність, створили передумови для незаконного її відчуження та вибуття із власності Деражнянської міської територіальної громадив особі Деражнянської міської ради, якій в силу закону належить право власності на неї.

Вказані обставини є підставою для звернення із позовом до ГУ Держгеокадастру в області про визнання недійсним наказу від 24.05.2021 №22-2349-сг. Враховуючи те, що спірна земельна ділянка вибула із володіння Деражнянської міської територіальної громади поза волею власника, вона підлягає витребуванню у добросовісного набувача - ОСОБА_3 .

Щодо підстав представництва прокуратурою інтересів Деражнянської міської ради.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 56 ЦПК України передбачено порушення справи за позовами прокурорів, які звертаються до суду в інтересах держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За змістом ст. 80 Земельного кодексу України, ст. 2, 170, 326, 374 Цивільного кодексу України право власності на землі комунальної власності територіальні громади, реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза

порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави, тлумачення якому дано у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99.

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17.

Порушення інтересів держави обґрунтовується тим, що спірна земельна ділянка розташована в межах земель, які перебували в користуванні спілки селянських господарств «ім. Петровського» села Божиківці, та відповідно до вимог пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України, відносяться до земель колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, а тому вважаються власністю територіальних громад на території яких вони розташовані, а саме Деражнянської міської ради, чим порушено встановлений законом порядок передачі у власність громадянам земельних ділянок та право територіальної громади на розпорядження землями сільськогосподарського призначення.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Окрім цього, згідно ст. 181 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» одним із повноважень виконавчого органу міської ради у сфері регулювання земельних відносин є здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

За ст. 2 цього Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Таким чином, уповноваженим державою органом на здійснення представництва інтересів держави у спірних правовідносинах є Деражнянська міська територіальна громада в особі Деражнянської міської ради.

Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність цього органу.

Оскільки, Деражнянська міська рада листом від 25.06.2021 №02.02-08/1043 звернулась до Летичівської окружної прокуратури з проханням вжити заходів прокурорського реагування щодо скасування спірного наказу ГУ Держгеокадастру в області. Окрім того, листом від 30.08.2021 №02.02-08/1285 Деражнянська міська рада повідомляє про відсутність у міському бюджеті коштів на сплату судового збору, у зв`язку із чим не заперечує щодо здійснення Летичівською окружною прокуратурою представництва її інтересів у суді.

Це свідчить про відсутність у Деражнянської міської ради намірів самостійно вжити заходів на захист інтересів держави, спрямованих на витребування земельної ділянки та повернення у власність Деражнянської міської територіальної громади, а також дає право прокурору, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», вживати заходи для представництва інтересів держави в суді.

Керуючись абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Летичівською окружною прокуратурою попередньо, до звернення до суду, повідомлено Деражнянську міську раду про встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді та звернення з відповідним позовом.

Прокурору достатньо дотриматись порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі №912/2385/18).

Щодо правомірності та пропорційності втручання прокурора у право власності відповідачів необхідно враховувати наступне.

У практиці ЄСПЛ (зокрема рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі- Перший протокол), а саме чи є втручання законним, чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес, чи є такий захід втручання в право на мирне володіння майном пропорційним визначеним цілям.

По-перше, звернення прокурора з вказаним позовом є законним, оскільки ст.131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділено прокурора правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

По-друге, звернення прокурора з вказаним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес.

Так, реагування прокурора у даному разі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення у власність

держави незаконно приватизованої земельної ділянки, сприятиме реалізації зазначених конституційних положень є умовою позбавлення безпідставних переваг відповідача ОСОБА_1 та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

По-третє, втручання держави шляхом пред`явлення прокурором цього позову відповіді принципу «пропорційності», який передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Новоселицький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006).

Так, ГУ Держгеокадастру в області, розглядаючи заяву ОСОБА_1 , мало не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, та відмовити їй у передачі спірної земельної ділянки у власність.

Таким чином, підставою для представництва в суді інтересів держави стало незаконне відчуження та вибуття із власності Деражнянської міської територіальної громади спірної земельної ділянки, яка в силу закону належить їй на праві власності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Земельна ділянка площею 2 га (кадастровий номер 0:04:083:0012) вибула із земель комунальної власності внаслідок незаконної передачі у власність ОСОБА_1 не рішенням уповноваженого органу територіальної громади, а рішенням ГУ Держгеокадастру в області, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської міської ради.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, ОСОБА_2 придбала вказану земельну ділянку в особи, яка, з огляду на зазначені обставини, не мала права її отримувати та відчужувати.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування

попередньої реєстрації.

Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (стаття 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 388 ЦК. У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Відповідно до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було передане за угодами щодо його відчуження поза межами волі власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

З огляду на викладене право власності на вказану земельну ділянку дійсного власника - Деражнянської міської територіальної громади презюмується і не припиняється із втратою нею цього майна, а тому це право територіальної громади підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову до відповідача.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 330, 388, 658 ЦК України право власності дійсного власника підлягає захисту протягом всього часу наявності у особи титулу власника майна, а єдиним обмеженням права власності у часі є інститут набувальної давності, який передбачає право особи, яка добросовісно заволоділа майном, отримати його у власність зі спливом певного строку, встановленого законом, якщо дійсний власник не звернеться до цього часу з вимогою про витребування майна.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 11.10.2017 у справі № 6-33249св16 та 06.09.2017 у справі № 6-5766св17, Вищий господарський суд України 13.09.2017 у справах № 904/9643/16 та № 904/10339/16, 16.05.2017 у справі № 909/837/16, керуючись вищевказаними нормами закону, дійшли висновку, що майно, яке було відчужено поза волею власника чи належного користувача, не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребувано. При цьому право власності дійсного власника чи належного користувача презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, а факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Отже, в даному випадку право власності дійсного власника презюмуються і не припиняються із втратою ним цього майна, а тому права держави підлягають захисту.

Також, за змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Оскільки передумовою набуття права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку було попереднє незаконне рішення

№22-2349-сг від 24.05.2021 ГУ Держгеокадастру в області щодо відведення та неправомірного безоплатного набуття у власність ОСОБА_1 , інтереси Деражнянської міської територіальної громади підлягають захисту шляхом витребування до комунальної власності цієї земельної ділянки.

ОСОБА_2 не нестиме індивідуальний та надмірний тягар у зв`язку із таким втручанням, оскільки ч. 1 ст. 661 ЦК України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Таким чином законодавець визначив механізм захисту майнових прав покупця.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦКУ для звернення до суду загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Про порушення, допущені ГУ Держгеокадастру в області при прийнятті оскаржуваного наказу, окружній прокуратурі стало відомо після формування інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 08.07.2021, а тому з урахуванням ст.ст. 261, 267 ЦКУ вважаю, що строки звернення до суду не пропущено.

Згідно інформації ПП «Діоріт Плюс 1» від 05.02.2021 № 43 орієнтовна вартість 1 га земель сільськогосподарського призначення на території Хмельницької області становить 72000 гривень.

Таким чином, вартість земельної ділянки з кадастровим номером :04:083:0012 та відповідно ціна позову становить 144 000 гривень.

Судові витрати складають судовий збір у розмірі 4 540 грн., здійснення інших витрат у зв`язку з розглядом справи не очікується.

Відповідно до вимог п. 6, 7, 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України повідомляю, що Летичівською окружною прокуратурою заходи щодо досудового врегулювання спору, забезпечення доказів або позову не проводились та інші позови до цього самого відповідача про той же предмет і з тих же підстав до інших судів України не подавались.

Ухвалою Летичівського районного суду від 30.09.2021 за № 678/976/21 в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000019 від 20.08.2021 за ч. 1 ст. 367 КК України на вказану земельну ділянку накладено арешт, про що державним реєстратором 04.10.2021 внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог прокурора, тому слід визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.05.2021 року № 22-2349-сг, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:083:0012 для

ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів села Божиківці.

Витребувати в ОСОБА_2 на користь Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської

міської ради (, м. Деражня, вул. Миру, 37) земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :04:083:0012 для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів села Божиківці Деражнянської міської територіальної громади у Хмельницькому районі.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Хмельницької обласної прокуратури (, р/р UA0002814, МФО 820172, ДКСУ, м. Київ) по 1513,33 грн. з кожного.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 280-283 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.05.2021 року № 22-2349-сг, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:083:0012 для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів села Божиківці.

Витребувати в ОСОБА_2 на користь Деражнянської міської територіальної громади в особі Деражнянської міської ради (, м. Деражня, вул. Миру, 37) земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :04:083:0012 для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів села Божиківці Деражнянської міської територіальної громади у Хмельницькому районі.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Хмельницької обласної прокуратури (, р/р UA0002814, МФО 820172, ДКСУ, м. Київ) по 1513,33 грн. з кожного.

Складання повного рішення відкладено на строк не більше десяти днів з дня закінчення розгляду справи, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. С. Дворнін