Справа № 286/3700/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Полісся-Сільгосп-Агро», про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області, площею 0,9002 га, кадастровий номер :15:000:0324, та площею 0,8823 га, кадастровий номер :16:000:0375, які належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , із них в 1/3 частці земельних ділянок після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 брата ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , але юридично її не оформив, мотивуючи тим, що мати сторін ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; після її смерті спадщину у встановленому законом порядку прийняли, як спадкоємці за законом першої черги, троє її дітей позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , а також ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте своїх спадкових прав не оформив; після смерті останнього спадщину прийняла позивач; проте нотаріус законними постановами відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, відтак позивач не в змозі нотаріально оформити належну йому спадщину, тому просить позов задоволити та визнати за нею право власності на спірне спадкове майно.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач у позовній заяві просить розглянути справу без її участі. Відповідач про причини неявки не повідомив, клопотань не заявляв.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, у задоволення клопотання позивача, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників.

Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Відтак, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права, зокрема на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» с.Гладковичі Гладковицької сільської ради розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), вартістю 8712 грн., що стверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0115728.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року; щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як випливає із змісту ст.548 ЦК УРСР 1963 року, спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття (яким є день смерті спадкодавця) лише в тому разі, якщо вона прийнята спадкоємцем.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін.

Як повідомила Овруцька державна нотаріальна контора листом 17.01.2022 року № 87/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 530/2003 року у зв`язку з подачею до нотаріальної контори заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від спадкоємців померлої ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яким були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно на житловий будинок, а ОСОБА_4 також на квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 .

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.1216 ЦК спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як повідомила Овруцька державна нотаріальна контора листом 17.01.2022 року № 87/01-16, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 655/2019 року у зв`язку з подачею до нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від сестри померлого ОСОБА_1 , якій було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно 1/3 частину житлового будинку, а також заяви про відмову від прийняття спадщини за законом від брата померлого ОСОБА_2 .

Факти видачі нотаріусом позивачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, як після смерті ОСОБА_3 , так і після смерті ОСОБА_4 , підтверджують факти прийняття нею спадщини після смерті вказаних осіб, оскільки є наслідком існування останніх.

Позивач стверджує, що до обсягу спадкового майна входять також земельні ділянки площею 0,9002 га, кадастровий номер :15:000:0324, та площею 0,8823 га, кадастровий номер :16:000:0375, які належали ОСОБА_3 , щодо яких нотаріусом винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтв про право на спадщину, і тому саме на 2/3 частки цих земельних ділянок позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування.

Як вбачається з копій постанов державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області Кулініч І.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2021 року за № 2012/02-31, № 2013/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельних ділянок після померлої матері та на 1/3 частку цих же земельних ділянок після померлого брата у зв`язку з тим, що нею, як спадкоємцем обох, не пред`явлено правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцю.

Згідно з Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :15:000:0324, :16:000:0375, відомості про права власності, іпотеки, обтяження відсутні. Тобто право власності на вказані земельні ділянки не зареєстровано. Зареєстровано лише право оренди за орендарем ТОВ «Полісся-Сільгосп-Агро», орендодавець Гладковицька сільська рада. Зокрема в Державному реєстрі зазначено, що в оренду передано земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв).

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як вбачається з листа Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 21.07.2021 року, згідно з відомостями державного реєстру земель державні акти на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не реєструвались та не видавалися.

Отже, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0115728, виданий ОСОБА_3 14.01.1998 року на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» с.Гладковичі Гладковицької сільської ради розміром 3,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), вартістю 8712 грн., доданий позивачем в копії до позовної заяви, є дійсним, оскільки ОСОБА_3 державні акти на право власності на землю не видавалися.

Тобто до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 ввійшло її право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0115728.

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однак, позивач з вимогою визнати за нею право на земельну частку (пай) в 2/3 частках в порядку спадкування до суду не зверталася, позовних вимог не змінювала. В матеріалах справи відсутні докази про те, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельний пай у відповідній частині.

Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Як роз`яснив Верховний суд України у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом; у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Як зазначено у листі Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 21.07.2021 року, який доданий позивачем до позовної заяви, - відомості про земельні ділянки, які належали ОСОБА_3 , внесено до державного земельного кадастру із визначеними та присвоєними кадастровими номерами :15:000:0324, :16:000:0375.

Однак відомостей про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :15:000:0324, :16:000:0375 належали ОСОБА_3 саме на праві власності, а не на іншому речовому праві, в матеріалах справи немає.

Належні та допустимі докази про належність спадкодавцю спірних земельних ділянок на праві власності в матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані.

Відтак, підстави для задоволення позову про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки в 2/3 частках відсутні.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280, 281, 284, 287, 288, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 п.1 ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідач має право оскаржити заочне рішення, подавши заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 12.07.2022 року.

Суддя: В. І. Вачко