ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1916/20 Номер провадження 22-ц/814/406/22Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів: Чумак О.В., Хіль Л.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

представник третьої особи - ОСОБА_4 ,

представник третьої особи - Гмирі Ю.А.,

при секретарі Бродській В.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2021 року у справі №553/1916/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, виконавчий комітет Решетилівської міської ради в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради, Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області в особі служби в справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звенулась до місцевого суду із вказаним позовом у подальшому змінила його предмет, фактично доповнивши свої позовні вимоги.

Позов обгрунтовувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, вони є батьками двох спільних дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Вказувала, що на момент звернення до суду двоє дітей проживали разом з нею, вона дозволяла відповідачу зустрічатися з дітьми з метою участі у вихованні.

Вказувала, що одного разу після вихідних відповідач передав їй лише доньку ОСОБА_7 , повідомивши, що на його думку буде справедливим, якщо одна дитина буде проживати з ним, а інша - з нею.

Відповідач залишив сина ОСОБА_8 проживати разом з ним, влаштував його до школи, незважаючи на те, що у вересні син відвідував дитячий садочок у м. Полтаві й вони планували влаштувати його до школи у наступному році.

Зазначала, що син виявляє бажання жити з нею, а відповідач змінив місце проживання дитини силоміць, фактично ігноруючи інтереси дітей, розділяючи у такому віці рідних брата та сестру.

Прохала визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з нею та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно й до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба в справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області в особі служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, виконавчий комітет Решетилівської міської ради в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради , про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей - задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - щомісячно у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття та стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - щомісячно у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності судовим рішенням та до досягнення дитиною повноліття.

В частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 у межах суми платежу за один місяць рішення піддано негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 грн 80 коп. та на користь держави у сумі 840 грн 80 коп.

Не погодившись і вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 , прохав скасувати рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2021 року в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дочки ОСОБА_9 і сина ОСОБА_8 та визначення місця проживання сина ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_1 , ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення в частині визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_9 з матір`ю прохав залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що суд стягуючи аліменти на утримання ОСОБА_5 , не врахував, що з ним проживає і перебуває на його утриманні син ОСОБА_6 , якого він забезпечує всім необхідним.

Вказував, що встановлення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_1 погіршує умови його проживання та виховання і суперечить його інтересам.

Вважає, що рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_9 виходить за межі заявлених вимог, а в частині встановлення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_1 не відповідає обставинам справи. Тому рішення підлягає скасуванню в частині стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на у тримання малолітніх дочки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 , та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, прохала рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

У судовому засіданні представник служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради Лисенко С.М. пояснила, що на даний момент мати ОСОБА_1 не забезпечила належних умов для проживання двох малолітніх дітей.

Зазначила, що на даний час в одній кімнаті вони проживають втрьох: мати та двоє дітей різної статі.

Також зазначала, що у вихованні дітей ОСОБА_11 допомагають її батьки.

Вказувала, що малолітній син ОСОБА_6 виявляє бажання проживати з батьком ОСОБА_2 .

Адвокат апелянта Глазков С.М. підтримав доводи апеляційної скарги та прохав її задовольнити.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради Гмиря Ю.А. підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та зазначила, що дійсно у своєму висновку виконавчий комітет Решетилівської міської ради, як орган опіки і піклування вважає неможливим роз`єднання брата і сестри, але у висновку вони не вказали місце проживання дітей з ким саме із батьків.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 05 квітня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2020 року у справі № 546/526/20.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками двох малолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30 травня 2020 року, виданим повторно Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30 травня 2020 року, виданим повторно Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу проживали разом однією сім`єю з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований батько ОСОБА_2 (довідка Демидівської сільської ради № 02-46/286 від 02 жовтня 2020 року). За вказаною адресою зареєстроване місце проживання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Так, 11 червня 2018 року ОСОБА_2 як законний представник ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подав декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0000-05К4-6Ф15 та № 0000-75А3-48ЕТ, відповідно до яких обрано сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Решетилівської районної ради Полтавської області" ОСОБА_12 .

Згідно довідки Демидівського дошкільного навчального закладу ясла-садочок "Берізка" Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за вих. № 01-25/33 від 07 жовтня 2020 року, виданої ОСОБА_6 , що він дійсно відвідував Демидівський дошкільний навчальний заклад ясла-садочок "Берізка" Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області з 22 березня 2017 року по 12 березня 2020 року.

За заявою матері ОСОБА_1 03 серпня 2020 року дитина була відрахована із списку дітей Демидівського дошкільного навчального закладу ясла-садок "Берізка".

З 11 травня 2020 року сторони проживають окремо. ОСОБА_1 разом з дітьми переїхала проживати за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_13 проживала у вказаній квартирі на момент подачі позову, малолітній син сторін ОСОБА_10 мешкав з ними до 04 вересня 2020 року.

04 вересня 2020 року діти перебували у батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , після чого ОСОБА_2 повернув матері лише доньку ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 залишився проживати разом з ним, з яким мешкав до часу вирішення спору місцевим судом.

Вказані обставини не оспорюються сторонами.

Згідно наданого місцевому суду позивачем акту, складеного 16 липня 2020 року сусідами ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , підписи яких посвідчено начальником КП "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дітьми.

Згідно довідки виконавчого комітету Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за вих. № 473 від 23 вересня 2020 року, ОСОБА_2 дійсно зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , та має такий склад сім`ї: син ОСОБА_6 , фактично проживає, дочка - ОСОБА_5 , зареєстрована, але фактично не проживає, мати - ОСОБА_17 .

Місцевим судом встановлено, що між сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично відсутній спір про місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_5 , яка проживає разом з матір`ю, відповідач погоджується з цим та визнає відповідні позовні вимоги.

Разом з тим, сторони не дійшли згоди про місце проживання малолітнього сина ОСОБА_6 , який до травня 2020 року проживав разом з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, з травня по 04 вересня 2020 року - разом з матір`ю в м. Полтаві.

22 червня 2020 року ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подала декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-Х978-Е800 та № 0001-М588-Е800, відповідно до яких обрано дільничного лікаря-педіатра Комунального підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Полтавської міської ради" Сьоміч-Котову Т.І.

Як вбачається з довідки Полтавського дошкільного навчального закладу ясла-садочок № 36 "Школа здоров`я" Полтавської міської ради Полтавської області за вих. № 83 від 14 вересня 2020 року, виданої ОСОБА_1 , її син ОСОБА_6 , зарахований до облікового складу Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) № 36 "Школа здоров`я" та відвідував його з 01 вересня 2020 року по 04 вересня 2020 року.

Як вбачається з довідки Полтавського дошкільного навчального закладу ясла-садочок № 36 "Школа здоров`я" Полтавської міської ради Полтавської області № 102 від 12 жовтня 2020 року, виданої ОСОБА_1 , її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зараховані до облікового складу Полтавського дошкільного навчального закладу ясла-садочок № 36 "Школа здоров`я" з 01 вересня 2020 року.

На момент розгляду справи дошкільний заклад відвідувала лише донька. Сина забрав батько 04 вересня 2020 року, після цього дитина заклад більше не відвідувала. Влаштуванням дітей в ДНЗ, вирішенням організаційних питань займалась мати, вихованням доньки займається мати.

Вихователі характеризують ОСОБА_1 порядною, відповідальною, добросовісною людиною. Її дитина завжди охайна, чемна, вихована, емоційно врівноважена, доглянута та має все необхідне для повноцінного всебічного розвитку.

За заявою відповідача від 20 травня 2020 року син ОСОБА_6 зарахований до 1 класу Демидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Решетилівської районної ради Полтавської області.

Згідно довідки Демидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Решетилівської районної ради Полтавської області № 48 від 23 вересня 2020 року виданої ОСОБА_6 , він дійсно навчається в 1 класі Демидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Решетилівської районної ради Полтавської області з 01 вересня 2020 року.

Відповідно до довідки класовода 1 класу Демидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Решетилівської районної ради Полтавської області ОСОБА_18 , ОСОБА_2 , батько учня 1 класу ОСОБА_6 , приділяє належну увагу дитині, відповідально ставиться до виховання сина, регулярно приводить і забирає дитину зі школи, спілкується з класоводом, реагує на рекомендації з його боку та адміністрації школи.

Батько забезпечив сина всім необхідним для навчання та всебічного розвитку: потрібним одягом, взуттям та шкільним приладдям. Учень відвідує школу регулярно, має чистий охайний вигляд.

З довідки класовода 1 класу та в.о. директора Демидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Решетилівської районної ради Полтавської області б/н та дати вбачається, що ОСОБА_6 закінчив 1 клас Демидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Протягом 2020-2021 навчального року регулярно відвідував школу. На заняття учня привозив і забирав батько ОСОБА_2 або бабуся. Батько виконував з дитиною постійно рекомендовані завдання вчителя. Систематично підтримує контакт з класоводом з різних питань. Учень має всі необхідні приладдя для навчання. Одягом забезпечений відповідно до пори року.

Ураховуючи встановлені обставини що характеризують особи сторін по справі, колегія суддів зазначає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку, що не встановлено даних, які б характеризували їх з негативного боку та висвітлювали неналежне, тим паче протиправне ставлення до дітей.

ОСОБА_1 має постійне місце проживання, за яким зареєстрована та характеризується позитивно, має позитивну характеристику від працівників дитячого садка, який відвідує донька ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки ТОВ "РУШ" № 876 від 18 травня 2021 року ОСОБА_1 працює в ТОВ "РУШ" з 26 квітня 2021 року, наказ № 78-КП від 23 квітня 2021 року на посаді продавець непродовольчих товарів - касир в підрозділі АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 також має постійне місце проживання, за яким зареєстрований та характеризується позитивно, має позитивну характеристику від працівників школи, яку відвідує син ОСОБА_10 .

Відповідно до характеристики виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області за вих. № 19-01/278 від 16 червня 2021 року, він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . За час проживання проявив себе тільки з позитивної сторони. Він трудолюбивий, ввічливий, користується авторитетом та повагою серед односельців, приймає активну участь в житті громади.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області за вих. № 19-01/276 від 16 червня 2021 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Решетилівській міській територіальній громаді, як член особистого селянського господарства.

Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області за вих. № 01-16/632 від 17 січня 2021 року, ОСОБА_2 , згідно господарського обліку худоби станом на 01 січня 2021 року утримує в своєму господарстві 12 голів ВРХ, з них 5 корів та 2 голови свиней.

З Довідки про наявність у фізичної особи земельної ділянки № 1 від 17 червня 2021 року (Форма № 3ДФ), виданої заступником міського голови виконавчого комітету Решетилівської міської ради, вбачається, що ОСОБА_2 має земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) індивідуального дачного будівництва площею 0,25 га.

Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації, 05 листопада 2020 року комісією в складі: ОСОБА_19 - в.о. начальника служби у справах дітей, ОСОБА_20 - директор РЦССДМ, з метою контролю за умовами проживання дітей проведено обстеження умов проживання в АДРЕСА_1 . Житло розміщено в 1-поверховому будинку, складається з 3 кімнат, загальна площа 54,3 кв.м, житлова 31,0 кв.м. Умови проживання: опалення газове, будинок електрифікований, є водопостачання та водовідведення. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. Будинок вмебльований, оснащений побутовою технікою. Є запас необхідних продуктів. Ведеться велике підсобне господарство (корови, свині, телята, бики, гуси, кури), є земельний пай - 6 га, огород 0,30 га. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: у ОСОБА_8 є окреме спальне місце, письмовий стіл, сезонний одяг та взуття відповідного віку; є багато іграшок, розвиваючих книг. Відвідує школу в с. Демидівка. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає. Стосунки, традиції в сім`ї довірливі, доброзичливі, люблячі. Умови проживання задовільні. Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного проживання, виховання та розвитку.

23 березня 2021 року комісією в складі Гмирі Ю.А. - начальника ССД виконавчого комітету міськради, Тесленко - Колісник А.В. - головного спеціаліста ССД, з метою підготовки висновку про визначення місця проживання проведено повторне обстеження умов проживання в АДРЕСА_1 .

Ухвалами суду від 16 грудня 2020 року, від 27 квітня 2021 року на виконання вимог положень ч. 5 ст. 19 СК України на Службу в справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради та Служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради був покладений обов`язок надати суду висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Як вбачається з акту про результати бесіди з малолітнім ОСОБА_6 від 22 березня 2021 року за № 01-17/13, начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради Гмирею Ю.А. у присутності головного спеціаліста служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради Тесленко-Колісник А.В., 22 березня 2021 року була проведена бесіда.

В ході бесіди хлопчик повідомив, що він проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_17 , йому подобається проживати разом з ними, вони багато спілкуються та граються разом, також ОСОБА_10 має багато друзів в школі і в селі. Малолітній ОСОБА_22 виявив бажання і надалі проживати разом з батьком.

Рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради № 82 від 25 травня 2021 року вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про визначення місця проживання дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_23 та відповідність його інтересам дітей.

Відповідно до Висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради розглянув ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2020 року по цій цивільній справі, рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 18 травня 2021 року та надані матеріали, вислухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради вважав за доцільне, в інтересах малолітніх дітей, залишити можливим місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , разом з батьком - ОСОБА_2 , а малолітньої ОСОБА_5 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області № 189 від 30 червня 2021 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Висновком встановлено вищезазначені обставини. Питання про визначення місця проживання та надання згоди на зміну місця реєстрації малолітніх дітей розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 25 червня 2021 року, але батьки не дійшли згоди при визначенні місця проживання дітей. Думки членів комісії розділилися та більшістю голосів вирішено у визначенні місця проживання дітей покластися на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місце проживання фізичної особи у віці до 10 років є місце проживання її батьків або одного з них.

Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п. 36 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, рідні брати і сестри не можуть бути роз`єднані.

Ураховуючи вище викладене, відповідно до рішення комісії з питані захисту прав дитини та виходячи з інтересів малолітніх дітей, виконавчий комітет Решетилівської міської ради як орган опіки і піклування прийшов до висновку про неможливість роз`єднання брата і сестри та при визначенні місця проживання дітей покладається на розсуд суду.

Згідно з ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М.С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок про те, що "Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим, положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей".

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про те, що встановлені судом обставини свідчать про те, що як позивач ОСОБА_1 , так і відповідач ОСОБА_2 , є особами, які забезпечені житлом, мають доходи, відтак у кожного з них існує реальна можливість забезпечити нормальні умови проживання, виховання та розвитку обох дітей.

Крім того колегія суддів погоджується з тим, що матеріали справи не містять жодних даних щодо аморальної, протиправної поведінки позивача чи відповідача, які є добропорядними членами суспільства, законослухняними громадянами, трудолюбивими, відповідальними особами, які люблять обох своїх дітей, піклуються про їх духовний та фізичний розвиток.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання малолітніх дітей разом з нею, місцевий суд враховував вік дітей, встановлені під час судового розгляду справи обставини та з урахував у сукупності досліджені докази, дані, що характеризують сторони та їх ставлення до виконання батьківських обов`язків.

За змістом положень ч. 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На виконання вищевказаних положень органом опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради складений висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради № 82 від 25 травня 2021 року, згідно з яким визнано за доцільне, в інтересах малолітніх дітей, залишити можливим місце проживання малолітнього ОСОБА_24 , разом з батьком, а малолітньої ОСОБА_13 з матір`ю.

При цьому місцевий суд прийшов до висновку, що представники вказаного органу опіки та піклування з дітьми особисто не спілкувались, питання їх прихильності до одного з батьків не з`ясовували. Відповідно суд встановив, що вказаний висновок не може бути визнаний повним та об`єктивним, таким, що достовірно відтворює обстановку в родині та взаємовідносини між батьками та їх малолітніми дітьми, у зв`язку з чим не може бути покладений в основу судового рішення.

Рішенням виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області № 189 від 30 червня 2021 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

Фактично орган опіки та піклування самоусунувся від вирішення питання, яке входить до його компетенції, висновку з власними пропозиціями на виконання вимог ч. 5 ст. 19 СК України суду не надав, послався на те, що відповідно до п. 36 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, рідні брати і сестри не можуть бути роз`єднані, вказав, що при визначенні місця проживання дітей покладається на розсуд суду.

При вирішенні спору місцевий суд врахував той факт, що малолітня донька сторін ОСОБА_9 фактично постійно проживає разом з матір`ю, відповідач ОСОБА_2 визнає вказані обставини та погоджується з позовними вимогами в цій частині.

Враховуючи добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для доньки ОСОБА_9 необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання доньки з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, місцевий суд, виходячи з найкращих інтересів дитини, встановивши, що малолітня ОСОБА_5 вже досить тривалий час проживає разом із матір`ю, саме за цим місцем проживання відвідує Полтавський дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) № 36 "Школа здоров`я", прийшов до висновку про доцільність визначити її місця проживання саме разом з матір`ю.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Крім того місцевим судом встановлено, що наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачем ОСОБА_2 за місцем свого проживання створені необхідні умови для проживання та розвитку сина ОСОБА_8 , він забезпечений усім необхідним, відвідує школу в АДРЕСА_1, має коло друзів.

Також суд апеляційної інстанції погоджується, що наявні у справі докази не спростовують той факт, що ОСОБА_1 не має можливості забезпечити належні умови проживання та виховання обох дітей за місцем своєї реєстрації та постійного проживання, де вони проживали усі разом з травня по вересень 2020 року.

Разом з тим місцевим судом та судом апеляційної інстанції в ході судового розгляду справи не встановлено жодних обставин, які б об`єктивно унеможливлювали проживання сина разом з сестрою та матір`ю, могли негативно вплинути на його виховання та розвиток.

Під час судового розгляду справи не здобуто жодного доказу, який би безперечно та об`єктивно свідчив про те, що малолітній ОСОБА_22 не хоче проживати разом з мамою та сестрою у м. Полтаві.

Апеляційний суд бере до уваги висновки Органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради відповідно до яких є можливим залишити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , разом з батьком - ОСОБА_2 , а малолітньої ОСОБА_5 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Разом з тим колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 прохав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього сина разом з нею відмовити. При цьому ОСОБА_2 не звернувся до суду з власним позовом про визначення місця проживання сина ОСОБА_8 разом з ним та в апеляційній скарзі такої вимоги не ставить.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню в цій частині.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим ураховуючи той факт, що місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання обох дітей разом з нею, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що її позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей є обґрунтованими.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 липня 2022 року.

Головуючий суддя С.А. Гальонкін

Судді: Л.М. Хіль

О.В. Чумак