ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3136/19
Провадження № 2-ві/362/5/22
У Х В А Л А

09.08.2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Берковської Д.С.,

без участі сторін

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Комлєва С.В. про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

01.08.2022 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Комлєва С.В. надійшла до суду заява про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М. у вище вказаній цивільній справі.

Заява мотивована тим, що згідно відомостей, які було надруковано у засобі масової інформації «Судовий репортер», рішенням ВАСУ було визнано суддю Васильківського міськрайонного суду Київської області, особою, активи якої підлягають цивільній конфіскації.

На думку адвоката, сам факт того, що у судді виявлені матеріальні цінності на таку велику суму, законність набуття яких він пояснити не може, прямо протирічать вимогам перелічених ним вище Бангалорських принципів та дає йому змогу припустити, що такі активи було отримано не у спосіб, передбачений законом використанням власної посади, що у свою чергу не викликає в нього впевненості що до його чесності, неупередженості та непідкупності.

Адвокат, з розумінням відноситься до поняття презумпції невинуватості та знайомий з можливістю апеляційного оскарження рішення ВАСУ, тем не менш, вважає, що за таких обставин та враховуючи що суть справи, яку зараз розглядає суд під головуванням судді Ковбеля М.М. впливає не тільки на долю його клієнтки, а і на долю двох неповнолітніх дівчаток.

З метою усунення будь-яких сумнівів в неупередженості судді, заявив відвід головуючому у справі судді Ковбелю М.М. та просив його задовольнити.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Між тим дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені представником позивача, суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Комлєва С.В. про відвід судді Ковбеля М.М. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36-40 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Комлєва С.В. про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Ковбеля М.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст ухвали виготовлено 09.08.2022 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко