Справа № 405/6126/22
Провадження №2/405/863/22
У Х В А Л А

18 листопада 2022 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про прийняття до провадження та відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому (позові) просить:

визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя його ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з істотним збільшенням вартості майна;

виділити йому ( ОСОБА_1 ) у власність ідеальну частку у розмірі 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , залишивши у власності ОСОБА_2 ідеальну частку у розмірі частки квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява, яка є заявою по суті справи, та з якою позивач звертається до суду і в якій викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

При цьому, згідно зі ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За змістом ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ст. 372 ЦК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Крім того, статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини нерухомого майна із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання об`єкта нерухомого майна в ізольовані приміщення.

Виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання наступних умов: поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами; виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. (Постанова Верховного Суду від 27 січня 2021 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 361/2430/18-ц).

В свою чергу, за змістом позовної заяви позивачем зазначено, що власником спірної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування є відповідач ОСОБА_2 , поряд з цим, під час спільного проживання його (позивача) у шлюбі з останньою, вартість квартири, у зв`язку з проведеним ним (позивачем) за власні кошти капітальним ремонтом, істотно збільшилась, на підставі чого він (позивач) звернувся до суду з вимогою про визнання за ним права власності на 1/4 частку вказаної квартири.

Поряд з цим, в прохальній частині позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про визнання зазначеної квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також заявлено вимогу про виділення йому у власність ідеальну частку у розмірі у розмірі 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , залишивши у власності ОСОБА_2 ідеальну частку у розмірі 3/4.

Враховуючи зазначене, позивачу слід уточнити предмет спору із посиланням на норми діючого цивільного законодавства, якими урегульовано заявлений ним спосіб захисту порушеного права.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Встановлено, що позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, яким відповідно є Закон України «Про судовий збір».

Із змісту пред`явленого позивачем позову встановлено, що позов містить дві позовні вимоги, а саме: вимога немайнового характеру: визнання спільною сумісною власністю об`єкт нерухомого майна, а також вимога майнового характеру: виділення у власність ідеальної частки майна.

В свою чергу, частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Крім того, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

Відповідно до частини 1 статті 4, підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 2481 грн. 00 коп.

Крім того, згідно з пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто, як зі спору майнового характеру.

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 176, п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, при цьому, вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. В якості доказу вартості майна суду можуть бути надані договори купівлі продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, довідки про ринкову вартість майна в даній місцевості.

При цьому, встановлено, що позивачем при пред`явленні позову до суду в порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, ціна позову не зазначена, та поряд з цим, сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 992 грн. 40 коп., про що свідчить квитанція № 0.0..1 від 07.11.2022 року.

На підставі чого та з урахуванням вищевикладеного та з урахуванням необхідності уточнення змісту позовних вимог, позивачу необхідно зазначити та документально підтвердити ціну позову на час подання позову до суду, сплативши судовий збір за позовну вимогу майнового характеру в розмірі, визначеному в п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", з урахуванням визначеної позивачем та підтвердженої документально ціни позову про визнання права власності.

Усунення вказаних недоліків можливе шляхом визначення позивачем вартості спірного майна, доплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру та надання суду оригіналу квитанції для долучення до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що дана позовна заява, подана позивачем ОСОБА_1 без додержання вимог, викладених в п. 3 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177, ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя,- залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Запропонувати позивачу в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а саме: уточнити зміст позовних вимог (прохальну частину позову), зазначити ціну позову вартість майна (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) станом на 11.11.2022 року, документально підтвердивши зазначену ціну позову, а також доплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру, в розмірі, визначеному п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визначеної позивачем та підтвердженої документально ціни позову, який також можливо сплатити онлайн на офіційному веб-порталі Судова влада України за веб-адресою https://ln.kr.court.gov.ua/sud1111/gromadyanam/tax/, надавши суду оригінал квитанції про доплату судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, якщо такі є.

В разу невиконання вказаних вимог позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова