Справа № 2-1389/09
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2022 року м. Тульчин Вінницька область

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ОСОБА_1 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні №46078755, подану в порядку ст. 447 ЦПК України, за участі представника скаржника - адвоката Юрченка М.С., -

В С Т А Н О В И В:

До Тульчинського районного суду звернулась стягувач ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Гуріної Д.І. у виконавчому провадженні № 46078755, щодо визнання не правомірною та скасування довідки розрахунок заборгованості по алімнетах від 29.11.2021 та зобов`язання провести повторний розрахунок нарахованих та сплачених аліментів боржником ОСОБА_2 , за період з 01.09.20220 по 01.12.2021.

Скарга мотивована тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.11.2009 у цивільній справі за № 2-1389/09 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.10.2009 та до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 2-1389 від 30.11.2009 знаходився на примусовому виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, потім був повернутий для виконання до ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, а згодом був повернутий до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, де перебуває по даний час.

Державним виконавцем 22.09.2020 надано довідку-розрахунок заборгованості по аліментах за період з 01.01.2020 по 01.09.2020, яка становила 245 798,06 грн.

У подальшому скаржник дізналась, що у виконавчому провадженні змінився державний виконавець, та отримавши лише 17.12.2021 довідку розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , станом на 29.11.2021, дізналась, що заборгованість по аліментах становить всього 29 206,79 грн., що не відповідає дійсності, оскільки державний виконавець Гуріна Д.І. не врахувала довідку заборгованості за період з 01.01.2020 по 01.09.2020, яка становила 245 798,06 грн.

Також, безпідставно та без належної документальної перевірки державний виконавець взяла до уваги звіт бухгалтера ТОВ "Гарантбудінвест", що станом на 01.11.2020 заборгованість зі сплати аліментів становила 27 039,25 грн. і при цьому не врахувала, що згідно ч. 3 ст. 195 Сімейного Кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, і в разі виникнення спору - судом, а ніяк не бухгалтером підприємства.

Разом з тим, скаржник, за період з 01.09.2020 коли заборгованість становила 245 798,06 грн. та по 01.11.2020, коли заборгованість склала 27 039,25 грн, пройшло всього 2 місяці, не отримала різницю в сумі 218 759,35 грн., а тому остання вважає, що головний державний виконавець Гуріна Д.І. діючи халатно по відношенню до своїх посадових обов`язків, не маючи належного контролю з боку керівництва, безпідставно зменшила заборгованість боржника ОСОБА_2 , на суму 218759,35 грн., що і стало підставою звернення до суду з даною скаргою, оскільки на вимогу скаржника здійснити новий розрахунок з врахуванням довідки розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.01.2020 по 01.09.2020, яка становила 245 798,06 грн., державним виконавцем цього не зроблено, а тому просить суд: визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_2 від 29.11.2021 у виконавчому провадженні № 46078755 за підписом головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гуріної Д.І. та зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести повторний розрахунок нарахованих та сплачених аліментів боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 46078755, з повним дослідженням сум, отриманих ним доходів за період з 01.09.2020 по 01.12.2021, а також просить стягнути витрати на правову допомогу.

На адресу суду, від головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Гуріної Д.І. надійшло заперечення на скаргу, в якому перераховано та описано послідовність вчинених дій у виконавчому провадженні, а також зазначено, що 04.10.2021 на адресу відділу від стягувача надійшла заява про здійснення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, державний виконавець 29.11.2021 здійснила розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, враховуючи всі звіти, які надходили з підприємств, на яких працював боржник, а також вказано, що починаючи з грудня 2020 року по березень 2022 року на депозитний рахунок відділу щомісячно надходили кошти для сплати аліментів та звіти про здійснення відрахування та виплати, а тому просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, а також відмовити у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу.

Скаржниця у судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник скаржника адвокат Юрченко М.С. у судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги, посилаючись на обставини викладені в скарзі та на докази, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, а також просив стягнути витрати на професійну правову допомогу.

Боржник у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи - Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважав за можливим розглянути скаргу за відсутності боржника та представника заінтересованої особи.

Заслухавши пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.11.2009 у цивільній справі № 2-1389/09 з ОСОБА_2 , 1984 року народження, на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.10.2009 і до його повноліття (а.с. 6-7).

На підставі рішення суду стягувачу 30.11.2009 видано виконавчий лист за № 2-1389, який був пред`явлений до виконання (а.с.67-68).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця органу державної виконавчої служби Святошинського управління юстиції від 17.01.2015, відкрито виконавче провадження за № 46078755 (а.с.72).

В межах вказаного виконавчого провадження державними виконавцями складено розрахунки заборгованості по сплаті аліментів.

Зокрема, згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , складеної державним виконавцем Святошинського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ в Мисюк Т.С. від 22.09.2020, заборгованість складає - 245 798,06 грн. (а.с. 165).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , складеної головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Гуріною Д.І. від 29.11.2021, заборгованість складає - 29206,79 грн. (а.с.180).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1, п. 1. ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8, 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Відповідно до п. 4 розділу XVI «Інструкції з примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі №2-751/2007 висловив наступний правовий висновок (цитата): «Верховний Суд вважає, що оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц, провадження № 14-192цс18; від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19.

Зазначене також, узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18, провадження № 61-18142св19.

Тобто, у вказаній категорії справ стягувач аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах, що узгоджується з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) і підтверджується судовою практикою Верховного Суду».

Таким чином, боржник має право на оспорення розміру заборгованості по аліментам, нарахованої у межах виконавчого провадження, шляхом подання відповідної скарги у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З матеріалів скарги та виконавчого провадження № 46078755 вбачається, що складені державними виконавцями розрахунки є суперечливими, а саме суперечать один одному (згідно розрахунку державного виконавця Мисюк Т.С. від 22.09.2020, заборгованість складає - 245 798,06 грн.. в той час, як згідно розрахунку головного державного виконавця Гуріної Д.І. від 29.11.2021 (за відсутності відповідних проплат) заборгованість складає - 29 206,79 грн., в той час, як матеріали виконавчого провадження не містять підтвердження щодо сплати боржником різниці суми заборгованості.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог скаржника та наявність правових підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Скаржник у скарзі просила понесені нею витрати на професійну правничу допомогу стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві.

В матеріалах скарги наявний договір № 24/21ц від 23.12.2021, про надання професійної правничої допомоги та представництво у цивільному процесі (а.с. 15-17), відповідно до п. 4 визначено, що витрати на правову допомогу становлять 8400 грн., та виплата адвокатського гонорару у розмірі 6000 грн., здійснюється протягом 30 днів з дня набрання законної сили рішення або ухвали суду.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої та четвертої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язуються здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановлені розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неменучими, а їхній розмір обгрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" від 23.01.2014).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі нею понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами, справедливості та верховенства прав, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Таким чином, оцінивши співмірність витрат за складністю справи та обсяг виконаних робіт, суд прийшов до висновку, що критерію реальності витрат на правову допомогу, розумність їхнього розміру відповідає сума витрат на професійну правничу допомогу надану ОСОБА_1 у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст. 258-260, 268, 449-451, 453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_2 від 29.11.2021 у виконавчому провадженні № 46078755 за підписом головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гуріної Д.І.

Зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести повторний розрахунок нарахованих та сплачених аліментів боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 46078755 з повним дослідженням сум, отриманих ним доходів за період з 01.09.2020 по 01.12.2021.

Стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження якого за адресою: вул. Гната Юри, 9, м. Київ, 03148, код у , на користь ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15.07.2022.

Суддя: