ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3312/22 Справа № 211/5313/18 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 211/5313/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач за первісним позовом: ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 14 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 26.08.2006 року по 11.01.2019 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час перебування у шлюбі сторони, на підставі договору КП укладеного в ТСЦ № 1243/2017/755897 від 20.12.2017 року, придбали легковий автомобіль марки DAEWOO MATIZ, ХЕТЧБЕК-В-загальний, 2008 року випуску, бежевого кольору, VIN НОМЕР_1 та на підставі договору № 1/12-17 на виконання робіт з виготовлення та поставки продукції від 04.12.2017 року придбали шафу-купе для спальної кімнати.

Як автомобіль, так і шафа-купе є неподільними речами, тим паче, що автомобіль відчужений відповідачем, а тому позивач згоден на отримання грошової компенсації за його частку у спільному сумісному майні подружжя.

Автомобіль сторни придбали за кредитні кошти, які були отримані у відповідності до договору № 014/0161/82/0540761 від 15.12.2017 року, який було укладено за згодою з відповідачем. Станом на 11.02.2019 року позивач виконав в повному обсязі грошові зобов`язання за кредитним договором, а тому має право на стягнення з відповідача 1/2 частини грошових коштів, що була сплачена ним власними коштами в рахунок погашення кредиту, що складає 35 375,25 грн. Також, для придбання автомобіля позивач з кредитної картки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 18.12.2017 року зняв грошові кошти у розмірі 12 700 грн., які повернув вже після розірвання шлюбу, а тому 1/2 частка даних коштів, теж підлягає стягненню з відповідача на його користь.

У зв`язку з необхідністю поділу вище вказаного майна та неможливістю виділити окремі частки в натурі, сторони не можуть дійти згоди з приводу отримання грошової компенсації за частку у спільному сумісному майні подружжя.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, позивач в останній їх редакції, просив суд визнати легковий автомобіль марки DAEWOO MATIZ, ХЕТЧБЕК-В-загальний, 2008 року випуску, бежевого кольору, VIN НОМЕР_1 , що був придбаний на підставі договору КП укладеного в ТСЦ № 1243/2017/755897 від 20.12.2017 року та шафу купе для спальної кімнати, що була виготовлена на підставі договору № 1/12-17 на виконання робіт з виготовлення та поставки продукції від 04.12.2017 року спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача на його користь суму грошової компенсації за його частку у спільному сумісному майні подружжя у розмірі 48246,12 грн. та судові витрати по справі.

В лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя в обґрунтування якої зазначила, що в інтересах сім`ї, вони також придбали телефон IPhone 7. 32 Gb black Apple IMEI НОМЕР_2 , за 17 999 грн., до телефону додатково було придбано TRU протектор GIO SPHON 124.50 грн., чохол на COPY ORIGINAL SILICONE IPHON 7 COCOA 199 грн., послуга пакет MULTISOFT 299,50 грн., послуга наклейка захисного скла планшет 49,50 грн. Разом вартість покупки становила 18672,04 грн. Цим телефоном з самого початку користується ОСОБА_1 . Для того, щоб придбати цей телефон, ОСОБА_2 , в інтересах сім`ї, на власне ім`я, взяла споживчий кредит від 23.06.2018 року, за який потім самостійно розраховувавсь.

Фактично вказаним майном, а саме телефоном володіє та користується лише ОСОБА_1 , тому вважає за необхідне стягнути з нього 1/2 частку вартості телефону та аксесуарів, придбаного ними в період шлюбу в розмірі 9 336,02 грн., а також половину суми заборгованості за споживчим кредитом, який вона виплатила самостійно у розмірі 9 336,02 грн. Загальна сума до стягнення 18 672,04 грн.

Крім того, працюючи в ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», ОСОБА_1 отримав матеріальну допомогу у розмірі 225 548 грн., на 1/2 частину якої, вона як дружина, має право.

На підставі наведеного вище ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину вартості спільно нажитого майна та грошових коштів в сумі 131 443,04 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення компенсації вартості майна задоволено частково.

Визнано легковий автомобіль DAEWOO MATIZ, ХЕТЧБЕК-В-загальний, 2008 року випуску, бежевого кольору, VIN НОМЕР_1 , що був придбаний на підставі договору КП, укладеного в ТСЦ № 1243/2017/755897 від 20.12.2017 року, та шафи купе для спальної кімнати, що була виготовлена на підставі договору № 1/12-17, спільною сумісною власністю подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму грошової компенсації за його 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя у розмірі 48 246 грн. 12 коп., 1/2 частину коштів сплачених в погашення банківських кредитів у розмірі 27 352 грн. 95 коп. та судові витрати у розмірі 3048 грн. 54 коп.

В іншій частині в задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано телефон IPhone 7. 32 Gb black Apple IMEI НОМЕР_2 , та аксесуари до нього TRU протектор GIO SPHON, чохол на COPY ORIGINAL SILICONE IPHON 7 COCOA, послуга пакет MULTISOFT, послуга наклейка захисного скла планшет спільною сумісною власністю подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 суму грошової компенсації за 1/2 частку у спільному сумісному майні подружжя у розмірі 9 336 грн. 02 коп. та судовий збір в сумі 54 грн. 57 коп.

В іншій частині зустрічна позовна заява залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання предметом спільної сумісної власності грошових коштів матеріальної допомоги розмірі 225 548 грн. та стягнення з ОСОБА_1 1/2 частини вказаної матеріальної допомоги, яку останній отримав в ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн» та ухвалення в цій частині нового рішення по справі про задоволення вказаних зустрічних позовних вимог посилаючись на те, що ухвалюючи рішення по справі в частині вказаних зустрічних позовних вимог суд першої інстанції не врахував довідку в ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн» про те, яким чином ОСОБА_1 нараховувалась матеріальна допомога.

При цьому у вказаній довідці ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн» зазначено, що при визначені розміру матеріальної допомоги в сумі 225 548 грн. міг враховуватися стаж роботи та розмір заробітної плати ОСОБА_1 , а з урахуванням того, що сторони по справі перебували у шлюбі з 01.07.2015 року по 03.07.2019 року, то 95 % відсотків цього строку ОСОБА_2 всіма своїми зусиллями сприяла трудовій діяльності колишнього чоловіка у ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», тому сума вказаних грошових коштів підпадає під інший вид доходу, на ряду із заробітною платою, і є спільними грошовими коштами подружжя, право на які формувалося під час спільно офіційно зареєстрованого шлюбу. Зворотного ОСОБА_1 не довів.

Апелянти наголошують на тому, що протягом всього подружнього життя саме ОСОБА_2 займалась доглядом та вихованням дитини, самостійно вела домашнє господарство та займалася всіма побутовими аспектами сімейного життя задля того, щоб ОСОБА_1 , який дуже часто перебував у відрядженнях, мав можливість повністю присвячувати свій час роботі у ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», що сприяло результативності його роботи на вказаному підприємстві та в майбутньому зумовило надання матеріальної допомоги сумі 225 548 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 зводяться саме до незгоди з висновками суду першої інстанції в частині відсутності правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог щодо визнання предметом спільної сумісної власності грошових коштів матеріальної допомоги в розмірі 225 548 грн. та стягнення з ОСОБА_1 1/2 частини матеріальної допомоги, яку останній отримав в ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні вказаних зустрічних позовних вимог, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін в оскаржуваній частині, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (том 1 а.с.9), який 11 січня 2019 року було розірвано на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.10).

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн», в період з 01.07.2015 року по 31.07.2019 рік ОСОБА_1 працював у вказаному товаристві та отримував заробітну плату та інші доходи. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 03.07.2019 року отримав матеріальну допомогу у розмірі 225 548 грн. (том 1 а.с.238-246).

Звертаючись до суду з вимогою про визнання предметом спільної сумісної власності грошових коштів матеріальної допомоги в розмірі 225 548 грн. та стягнення з ОСОБА_1 1/2 частини матеріальної допомоги, яку останній отримав в ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», позивач за зустрічним позовом посилалась на те, що право ОСОБА_1 та отримання вказаних грошових коштів формувалось під час перебування сторін по справі у шлюбі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання предметом спільної сумісної власності грошових коштів матеріальної допомоги в розмірі 225 548 грн. та стягнення з ОСОБА_1 1/2 частини матеріальної допомоги, яку останній отримав в ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вказаних зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки вказана матеріальна допомога була виплачена ОСОБА_1 після припинення шлюбних відносин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечуєефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідачє зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Статтею 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до частини першої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

У постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18, Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію про те, що зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як слідує з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн», в період з 01.07.2015 року по 31.07.2019 рік ОСОБА_1 працював у вказаному товаристві та отримував заробітну плату та інші доходи. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 03.07.2019 року отримав матеріальну допомогу у розмірі 225 548 грн. (том 1 а.с.238-246).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання предметом спільної сумісної власності грошових коштів матеріальної допомоги в розмірі 225 548 грн. та поділу їх між сторонами, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн» вказана матеріальна допомога в розмірі 225 548 грн. була виплачена ОСОБА_1 після припинення шлюбних відносин.

При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині доводи апеляційної скарги про те, що в довідці ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн» зазначено, що при визначені розміру матеріальної допомоги в сумі 225 548 грн. міг враховуватися стаж роботи та розмір заробітної плати ОСОБА_1 , а з урахуванням того, що сторони по справі перебували у шлюбі з 01.07.2015 року по 03.07.2019 року, то 95 % відсотків цього строку ОСОБА_2 всіма своїми зусиллями сприяла трудовій діяльності колишнього чоловіка у ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», тому сума вказаних грошових коштів підпадає під інший вид доходу, на ряду із заробітною платою, і є спільними грошовими коштами подружжя, право на які формувалося під час спільно офіційно зареєстрованого шлюбу а зворотного ОСОБА_1 не довів, оскільки матеріальну допомогу в сумі 225 548 грн. від ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн» отримано ОСОБА_1 після припинення шлюбних відносин. При цьому, в довідці ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн» відсутнє чітке зазначення того, що при визначені розміру матеріальної допомоги враховуватися стаж роботи та розмір заробітної плати ОСОБА_1 , а зазначено про те, що можливо, при визначені розміру матеріальної допомоги ОСОБА_1 , міг враховуватися стаж роботи його та розмір заробітної плати.

Також слід зазначити, що в період роботи ОСОБА_1 у ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн» з 30.06.2015 року по 02.01.2019 року, виплата матеріальної допомоги працівникам компанії не здійснювалась взагалі. Рішення про надання матеріальної допомоги працівника компанії було прийнято відповідним наказом ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн» від 02 січня 2019 року, що свідчить про те, що в період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 не мав права на отримання матеріальної допомоги, що спростовує доводи апелянта про те, що право ОСОБА_1 та отримання вказаних грошових коштів формувалось під час перебування сторін по справі у шлюбі.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині доводи апеляційної скарги про те, що протягом всього подружнього життя саме ОСОБА_2 займалась доглядом та вихованням дитини, самостійно вела домашнє господарство та займалася всіма побутовими аспектами сімейного життя задля того, щоб ОСОБА_1 , який дуже часто перебував у відрядженнях, мав можливість повністю присвячувати свій час роботі у ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», що сприяло результативності його роботи на вказаному підприємстві та в майбутньому зумовило надання матеріальної допомоги сумі 225 548 грн., скільки ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона самостійно займалась доглядом та вихованням дитини, самостійно вела домашнє господарство та займалася всіма побутовими аспектами сімейного життя задля того, не надано доказів частого перебування ОСОБА_1 у відрядженнях.

При цьому слід зауважити, що відповідно до п.2 ч.3 ст. 57 СК України, суд може визнати за другим з подружжя право на частку премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

В даному випадку матеріальна допомога, виплачена ОСОБА_1 при звільненні ТОВ «Філіп Морріс Сейз енд Дистриб`юшн», не є премією або нагородою, право на частку якої за одним з подружжя може визнати суд.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2021 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання предметом спільної сумісної власності грошових коштів матеріальної допомоги в розмірі 225 548 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини вказаної матеріальної допомоги - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: