П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року місто Київ

справа № 357/13267/21

провадження № 22-ц/824/3385/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року, постановлену у складі судді Кошель Б.І.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Кей-Колект" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року позивач ТОВ " Кей-Колект" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року справу за позовом ТОВ " Кей -Колект" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах передано за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про направлення справи за підсудністю, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції з`ясував інформацію, що останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання є м.Словянськ, Донецької області, а тому на підставі ст. 27 ЦПК України направив справу для розгляду за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Разом з тим, зазначений спір про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах,повинен розглядатися за виключною підсудністю, тобто за місцем знаходження іпотечного майна, в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області.

Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, суд виходив із положень ч.1 ст. 27 ЦПК України, і вважав, що справа підлягає розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1 ..

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16-ц Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Від вказаного висновку не відступила Велика палата Верховного Суду у справі №911/2390/18 (постанова від 16 лютого 2021 року).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду вважала, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України (аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 30 ЦПК України) необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 9 жовтня 2007 року, договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 серпня 2008 року, що складає 23 664,98 доларів США, що станом на 28 жовтня 20221 року за курсом НБУ складає 624 074 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - однокімнатну квартиру, що розташована АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах.

Таким чином, оскільки позивач просить звернути стягнення на нерухоме майно (квартиру), що є предметом іпотеки, таке майно знаходиться у Київській області в м. Біла Церква, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа не підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області та безпідставно скерував її на розгляд до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року про направлення справи до іншого суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус