РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2022 Справа №607/12696/22 Провадження № 2/607/3216/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача та після смерті якої відкрилася спадщина, що складалася, зокрема з 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Даний будинок мав статус колгоспного двору, у якому станом на 15.04.1991 проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за заповітом є позивач, яка прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ОСОБА_3 , який є батьком позивача та який також постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

У подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилась спадщина, що складалася, зокрема з 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за заповітом є позивач, яка прийняла спадщину, подавши про це відповідну заяву нотаріусу.

Однак оформити спадкові права на вказане вище нерухоме майно позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа, у якому визначений конкретний розмір спадкового майна.

За таких підстав позивач просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 51,8 кв. м, житловою площею 31,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

22.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.10.2022 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

20.10.2022 задоволено клопотання представника позивача про витребування від державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Підгайної І.В., належним чином засвідчених копій спадкових справ після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.11.2022.

У судове засідання 17.11.2022 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Семененко С.М. не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив позов задовольнити повністю.

У судове засідання 17.11.2022 представник відповідача Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову.

Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.06.1990, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований на АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 14).

Згідно з інформаційною довідкою Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації № 1712 від 24.12.2019 станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.06.1990, та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 93 (а.с. 8).

Згідно з довідкою виконкому Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 40 від 18.02.2021 указаний вище житловий будинок відноситься до суспільної групи господарства колгоспний двір, станом на 15.04.1991 членами якого були ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 дружина (а.с. 16).

З інформаційної довідки № 1722 від 26.12.2019, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не проведена (а.с. 9).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак суд встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 станом на 15.04.1991 належало по 1/2 частці спірного нерухомого майна.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну їй 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 за заповітом була її дочка ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 04.02.2010, посвідченого секретарем виконавчого комітету Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 5 (а.с. 19).

Поряд з цим відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Разом з тим з заяви ОСОБА_3 від 18.07.2014 вбачається, що останній відмовився від належної йому обов`язкової частки спадкового майна за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 (а.с. 54 зв.бік).

За таких обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 193 від 12.09.2022 (а.с. 17).

Крім цього, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну йому 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 за заповітом є його дочка ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 04.02.2010, посвідченого секретарем виконавчого комітету Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 4 (а.с. 20).

Будучи єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , позивач прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 194 від 12.09.2022 (а.с. 18).

Так, за змістом ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як: Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст. 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кожний, хоча і не встигли здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після їх смерті і може бути успадковане їх спадкоємцями.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , позивач прийняла спадщину шляхом відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Разом з тим постановами державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Підгайної І.В. № 753/02-31 та № 754/02-31 від 30.03.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю (а.с. 21, 22).

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392, 1218, 1268 ч. 3, 1269 ч. 1, 1278 ч. 1 ЦК України, ст. 2, 4, 76-81, 89, 247 ч. 2, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 51,8 кв. м, житловою площею 31,4 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Семененко Сергій Михайлович, місцезнаходження: вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 102, м. Тернопіль.

Відповідач: Білецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Молодіжна, буд. 19, Тернопільський район, Тернопільська область; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14029160.

СуддяІ. В. Марциновська