Справа № 724/990/22
Провадження № 2/724/365/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Кацаренко І.О.
при секретарі Сенік М.І.,
за участю відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Хотин Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
У С Т А Н О В И В:
02 червня 2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування позовної заяви представник позивачки адвокат Усманов М.А. зазначив, що ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2010 року, який рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2015 року розірваний. Від спільного подружнього проживання сторони у справі мають двох малолітніх синів ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано відповідача ОСОБА_1 07 ІНФОРМАЦІЯ_3 передати малолітніх дітей сина ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 їх матері ОСОБА_2 21 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 біля їх матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Вищезазначене рішення відповідач ОСОБА_1 виконав частково, а саме сина ОСОБА_4 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 повернув матері ОСОБА_2 , а сина ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач досі утримує, рішення суду не виконує та чинить перешкоди в спілкуванні матері з сином.
Син ОСОБА_4 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 та повністю перебуває на її утриманні.
15 липня 2019 року Першотравневим районним судом м.Чернівці видано судовий наказ №725/3766/19 про стягнення з ОСОБА_1 07 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 21 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач жодного разу не оплатив аліменти, матеріальної допомоги не надає.
28 жовтня 2022 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з копіями документів та доказами, в якому відповідач зазначив, що 03 жовтня 2010 року між ним та позивачкою ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Вони проживали з позивачкою разом до 2014 року. На даний час позивачка проживає окремо. Від шлюбу вони мають двох синів ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син ОСОБА_5 весь час після припинення спільного проживання проживає разом з ним, син ОСОБА_6 проживав з ним до вересня 2015 року, а після цього проживає з позивачкою. Між ним та позивачкою існувала усна домовленість про те, що він, ОСОБА_1 , утримує старшого сина ОСОБА_5 , що проживає з ним, а ОСОБА_2 - молодшого сина ОСОБА_6 , що проживає з нею, не сплачуючи таким чином одне одному аліменти. Старший син ОСОБА_5 проживає з ним, що визнає позивачка у позовній заяві. Цей факт встановлено також судовим наказом, виданим Хотинським районним судом Чернівецької області від 18 травня 2020 року, згідно якого позивачка ОСОБА_2 зобов`язана сплачувати аліменти на його, ОСОБА_1 , користь на утримання дитини ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2020 року. На його утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_3 і не працездатна мати ОСОБА_7 . Він, відповідач, отримує мінімальну заробітну плату, а його мати - мінімальну пенсію. У нього низькій рівень доходів. Згідно інформації, наданої 24 жовтня 2022 року Першим відділом державної виконавчої служби м.Чернівці, він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 19 жовтня 2022 року. Лист про відкриття виконавчого провадження надсилався за адресою, за якою він не проживає, тому його було повернуто. У наданих представником позивача копіях документів виконавчого провадження відсутній жоден документ, який би свідчив про те, що створені державними виконавцями та адресовані йому матеріали отримувались коли-небудь. Вважає, що в його діях відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки він був повідомлений про відкриття виконавчого провадження 19 жовтня 2022 року. Заборгованість виникла з незалежних від нього причин. Він не відмовляється від сплати боргу по аліментах. Більше того, щойно він дізнався про існування виконавчого провадження, ним негайно було погашено заборгованість за останні місяці.
У зв`язку з вищезазначеним відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до нього відмовити.
14 листопада 2022 року від представника позивача адвоката Усманова М.А. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачка ОСОБА_2 стверджує, що зазначене у відзиві не відповідає дійсності. Жодної усної домовленості про те, що сторони не сплачують одне одному аліменти, між нею з ОСОБА_1 не було. Як і не існує між нею та ОСОБА_1 будь-яких інших усних домовленостей. Даний факт підтверджується тим, що в провадженні Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області знаходиться виконавче провадження №62672763 про примусове стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі судового наказу №724/340/20, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області. Тобто, ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 . З розрахунку від 20 липня 2022 року вбачається, що станом на 19 липня 2022 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Переплата на серпень 2022 року становить 554 грн. Твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що він начебто не знав про виконавче провадження, а тому і не сплачував аліменти, також не відповідає дійсності, оскільки з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Першого РВ ДВС за період з липня 2019 року по травень 2022 року вбачається, що боржником ОСОБА_1 в квітні 2020 року сплачувалися аліменти в розмірі 1040,00 грн., в серпні 2020 року 1159,00 грн., у вересні 2020 року 3427,00 грн.
Той факт, що між сторонами не існує жодних усних домовленостей, підтверджується тим, що між сторонами існують неприязні стосунки з 2015 року, в тому числі довготривалий конфлікт щодо визначення місця проживання їхніх дітей. ОСОБА_2 як мати стверджує, що відповідач ОСОБА_1 тривалий час не віддає їй її старшого сина ОСОБА_5 , не дивлячись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці його зобов`язано це зробити; крім цього вказує, що з 2015 року ОСОБА_1 застосовує різні маніпуляції, щоб не виконувати рішення суду, налаштовує дитину проти матері та різними способами чинить перешкоди. Саме через таку негативну поведінку відповідача ОСОБА_1 її сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тривалий час живуть розлученими один від одного, вони не спілкуються як брати, фактично позбавлені дитинства, щасливих спогадів та нормального людського життя та відношення.
05 грудня 2022 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли письмові заперечення на відзив, у яких ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просить відмовити. При винесенні рішення просить врахувати його матеріальний стан як платника аліментів.
Учасники справи належним чином були повідомлені про явку в судове засідання.
Позивачка і її представник у своєму клопотанні просять справу розглянути в їх відсутність, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надали суду в порядку ст.84 ЦПК України копії письмових доказів на підтвердження своєї позиції у справі.
Відповідач у судовому засіданні просив відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі. Суду пояснив, що він не мав умислу на несплату аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , а тому його вини в утворенні неустойки (пені) зі сплати аліментів не було і нема. Лише в жовтні 2022 року він дізнався з відповіді ДВС про те, що існує заборгованість зі сплати аліментів. Він працює у приватного підприємця, отримує заробітну плату. Але тільки з позовної заяви і додатків до неї він дізнався, що сплачувалися аліменти у квітні, серпні і вересні 2020 року. Ці суми сплачував не він. Можливо, це були відрахування з бухгалтерії підприємства, де він працює, але йому цього не було відомо. Він отримував заробітну плату завжди в одному розмірі, і тому він не знав, що з його заробітку здійснюються відрахування на сплату аліментів. Якщо суд прийде до висновку, що з його вини утворилася неустойка (пеня) зі сплати аліментів, він просить суд врахувати його сімейне і матеріальне становище, а саме, що він живе з неповнолітнім сином і матір`ю пенсійного віку, отримує мінімальну заробітну плату, а тому не має можливості сплатити саме ту суму неустойки (пені), про яку ведеться в позовній заяві. Також просив суд прийняти до уваги, що він не умисно не виконує судове рішення щодо повернення сина ОСОБА_6 його матері, позивачці у справі. Син не хоче кидати його, свого рідного батька, і жити з матір`ю, це було встановлено посадовими особами відділу ДВС при примусовому виконанні судового рішення, на підтвердження чого надав суду письмові докази в обгрунтування своєї позиції і своїх тверджень (а.с.147-150).
Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачкою і її представником, вислухав відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 06 січня 2015 року, судом встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_8 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони у справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2
15 липня 2019 року Першотравневим районним судом м.Чернівці судовим наказом стягнуто з ОСОБА_1 07 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 21 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 22 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Хоміцькою Д.І. відкрито виконавче провадження ВП №59974729.
З копії акту оцінки потреб сім`ї/особи №386/02-07 від 06 жовтня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 та має склад сім`ї син ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , бабуся ОСОБА_7 18 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Родина проживає у двокімнатній квартирі з усіма комунальними та побутовими зручностями, у дитини облаштована окрема кімната з усіма необхідним для навчання та розвитку.
З копії висновку оцінки потреб сім`ї №622 від 06 жовтня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 07 ІНФОРМАЦІЯ_3 працює БУК.К» адміністратором, проживає за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ученик 5 класу ліцею №5 проживає за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 18 ІНФОРМАЦІЯ_6 є пенсіонеркою, проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
18 травня 2020 року Хотинським районним судом Чернівецької області судовим наказом стягнуто з ОСОБА_2 21 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 07 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
З копії акту №222, складеного комісійно, судом встановлено, що ОСОБА_1 1976 року народження, ОСОБА_3 2011 року народження проживають за адресою: АДРЕСА_3 , але не зареєстровані; ОСОБА_7 1952 року народження проживає і зареєстрована, про що свідчать сусіди.
З копії довідки від 21 жовтня 2022 року, виданої ФОП ОСОБА_9 , встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді кур`єра з 20 жовтня 2022 року по теперішній час. Посадовий оклад становить 7000 грн.
З довідки №5121, виданої управлінням обслуговування громадян відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) Головного УПФУ в Чернівецькій області, встановлено, що ОСОБА_7 18 ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває на обліку Головного УПФУ в Чернівецькій області як одержувач пенсії за віком.
З листа Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) встановлено, що згідно довідки про повернення листа про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2019 року, лист надсилався на адресу АДРЕСА_2 , лист повернуто «Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Постанову про відкриття виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 отримав особисто 19 жовтня 2022 року згідно відмітки на постанові про відкриття.
З копії квитанції №9Е35-ЕМН5-ЗЛ9С-ЕЕ48 від 29 жовтня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 сплатив аліменти за жовтень 2022 року, ВП 59974729 на утримання сина ОСОБА_10 у розмірі 1372,00 грн.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За змістом ст.ст.180, 181, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
За змістом положень ст.ст.76-81, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2 статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, натомість зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто, заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості і помножена на 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Указаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16.
За загальними вимогами процесуального права визначена обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.
Водночас, доводи відповідача щодо його тяжкого матеріального стану та неможливості сплачувати аліменти у зв`язку низьким рівнем доходів його сім`ї суд до уваги не приймає, оскільки мінімальний розмір заробітної плати у працездатного відповідача не є підставою для звільнення його від обов`язку забезпечувати дитину шляхом сплати аліментів.
Твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що він дізнався про існування виконавчого провадження лише 19 жовтня 2022 року, суд також відхиляє, оскільки з долученої до позовної заяви копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Першого РВ ДВС за період з липня 2019 року по травень 2022 року вбачається, що боржником ОСОБА_1 в квітні 2020 року сплачувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1040,00 грн., в серпні 2020 року 1159,00 грн., у вересні 2020 року 3427,00 грн.
Як пояснив сам відповідач суду, він у 2020 році працював офіційно. Отже, розрахунковим відділом бухгалтерії за місцем його роботи здійснювалися відрахування зі сплати аліментів. Твердження відповідача про те, що він не знав про ці відрахування, суд оцінює критично, так як місячні відрахування в розмірі 1040, 1159 і 3427 грн. при заробітній платі 7 тис. грн. на місяць складають суттєву частку, а, отже, ОСОБА_1 не міг не знати про їх стягнення в рахунок боргу по аліментах.
Твердження відповідача у справі про те, що на його утриманні перебуває його мати пенсійного віку, не підтверджені будь-якими доказами у справі. Проживання ж матері відповідача в одній оселі з ним не є підтвердженням того, що мати відповідача перебуває на його утриманні, тим більше, що розмір отримуваної матір`ю відповідача пенсії становить майже половину розміру заробітної плати відповідача.
Суд, дослідивши копії ухвал Шевченківського райсуду м.Чернівці від 28 грудня 2016 року і від 23 березня 2017 року, а також копію постанови державного виконавця Чернівецького МВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 23 червня 2017 року про закінчення виконавчого провадження, погоджується з твердженнями відповідача в тій частині, що він не умисно не виконує судове рішення щодо повернення його сина ОСОБА_6 матері ОСОБА_2 .
При цьому суд вважає, що малолітній син відповідача ОСОБА_6 , який проживає разом з відповідачем, отримує аліменти на своє утримання від своєї матері ОСОБА_2 за судовим наказом, а тому суд приходить до висновку, що всі члени родини відповідача, які проживають разом з ним, отримують доходи, а тому матеріальне становище сім`ї відповідача не може розцінюватися як скрутне, тим більше, що відповідачем не надано суду доказів того, що через стан свого здоров`я він не має можливості працевлаштуватися на більш оплачувану роботу. Такий висновок суду узгоджується з висновком оцінки потреб сім`ї відповідача на а.с.75-76, згідно якого комісією встановлено, що за результатами оцінювання потреб встановлено, що в сім`ї ОСОБА_1 відсутні складні життєві обставини.
До того ж, відповідач ОСОБА_1 не позбавлений права у разі зміни матеріального стану, погіршення здоров`я та у інших випадках звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.
Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 не доведено відсутність своєї вини в простроченні сплати аліментів на утримання дитини.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, а тому є підстави для стягнення з нього на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц.
Таким чином суд встановив, що розрахунки щодо пені наведені в матеріалах справи відповідають дійсності та проведенні позивачем з дотриманням способу розрахунку який встановлений в постанові Верховного суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, суд погоджується з наявними в матеріалах справи розрахунками.
Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позовну заяві слід задовольнити в повному обсязі.
Крім того, відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, якою передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Таким чином з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 150, 157, 180, 181, 182,184,192 СК України, ст.ст.4, 7, 8, 12, 13, 81, 141, 258, 259 ч.6, 263, 265, 268 ч.6, 282, 284, 289, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Стягнути з ОСОБА_1 07 ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 27 грудня 2022 року.

Суддя Інна КАЦАРЕНКО