Справа № 466/4160/22 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/811/1927/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

при секретарі Цьона С.Ю.

з участю третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

21 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності.

Одночасно із заявленими позовними вимогами позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення до набрання у справі рішенням суду законної сили виконавче провадження № 68968040 від 09.05.2022, яке знаходиться у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову заявник мотивує тим, що ним заявлено позов до ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 . Після її смерті спадкоємцями першої черги залишився він ОСОБА_2 та його батько чоловік померлої ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

Заявник зазначив, що багато років проживає за межами України. Коли померла його матір, він приїхав в Україну та одразу звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не мав жодного наміру відмовлятися від такої. 26.08.2021 його батько зареєстрував на себе право власності в порядку спадкування після смерті матері на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2022 року по справі № 466/8512/17 його батька ОСОБА_3 замінено як правонаступника боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виконавчому провадженні.

Проте, як зазначив заявник, суд першої інстанції не взяв до уваги наявність інших спадкоємців боржника, яких можна замінити як правонаступників у виконавчому провадженні.

12.04.2022 Львівським апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу його батька і скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01.02.2022 про заміну сторони виконавчого провадження з підстав, що заявник також є спадкоємцем, що не було досліджено судом.

Заявник зазначив, що оскільки спір стосується майнових прав на нерухоме майно, просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки відповідач має правовстановлюючі документи на спірне майно і може за відсутності забезпечення позову безперешкодно розпорядитися цим майном, що в подальшому унеможливить або ускладнить виконання рішення суду на його користь.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності задоволено.

Зупинено виконавче провадження № 68968040 від 09.05.2022, яке знаходиться у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до набрання у справі рішенням суду законної сили.

Накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу суду в апеляційному порядку в частині зупинення виконавчого провадження № 68968040 від 09.05.2022 оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що позивач в ухвалі про забезпечення позову згадує ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 01.02.2022 року про заміну сторони виконавчого провадження, яка скасована Львівським апеляційним судом. Натомість, виконавче провадження № 68968040 від 09.05.2022, яке зупинено оскаржуваною ухвалою, відкрите по справі № 466/8512/17, у якій ухвала про заміну боржника ОСОБА_4 на спадкоємця ОСОБА_5 не оскаржувалась.

Вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вказав поважних підстав, з яких він дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження, а заява про забезпечення позову не містить належних доказів для вжиття такого забезпечення позову.

В апеляційній скарзі скаржник просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року скасувати в частині забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження, та в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині зупинення виконавчого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд виходив з тих причин, що між сторонами виник спір, а невжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, за захистом якого позивач звернулась до суду.

В той же час, суд також вжив заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 68968040 від 09.05.2022, яке знаходиться у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до набрання у справі рішенням суду законної сили, з чим колегія суддів не погоджується з наступних причин.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» вказав, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_4 . Після її смерті спадкоємцями першої черги залишився заявник ОСОБА_2 та його батько чоловік померлої ОСОБА_4 ОСОБА_3

26.08.2021 батько заявника зареєстрував на себе право власності в порядку спадкування після смерті матері на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заявник зазначив, що він є спадкоємцем спадкового майна після смерті матері, його майнові права порушені, а також, що він претендує на 1/2 частину житлового будинок по АДРЕСА_1

Згадані обставини дають підстави вважати про існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вжитий захід забезпечення позову щодо накладення арешту на спірний житловий будинок, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття такого заходу забезпечення позову у випадку відчуження спірного будинку, призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Львові від 01 серпня 2018 року у справі № 466/8512/17, виконання якого суд оскаржуваною ухвалою зупинив, (виконавче провадження № 68968040):

зобов`язано ОСОБА_4 , (ідентифікаційний номер відсутній), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не чинити ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер відсутній), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у АДРЕСА_1 і належить їй на праві приватної власності та демонтувати самочинно зведену прибудовану веранду до будинку АДРЕСА_1 в частині, яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 площею 0,0025 га довжиною 7,65 метра та шириною 3,29 метра, а також в розмірі 1 метра від межі земельної ділянки ОСОБА_1 ;

стягнуто з ОСОБА_4 , (ідентифікаційний номер відсутній), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер відсутній), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 понесені судові витрати у розмірі 1320 грн.91 коп. (одна тисяча триста двадцять гривень дев`яносто одну кіпійку) за проведення робіт з топозйомки, судовий збір по справі у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень), за надання правової допомоги у розмірі 500,00 грн. (п`ятсот гривень), всього 2460,91 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят гривень дев`яносто одну копійку).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 01 лютого 2022 року у справі №466/8512/17 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчих провадженнях задоволено повністю.

Замінено боржника ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні щодо виконання рішення у цивільній справі №466/8512/17 від 01.08.2018 за позовом ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_4 демонтувати самочинно зведену прибудовану веранду до будинку АДРЕСА_1 в частині, яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 площею 0,0025 га, довжиною 7,65 м та шириною 3,29 м, а також в розмірі 1м від межі земельної ділянки ОСОБА_1 .

Замінено боржника ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні щодо виконання рішення у цивільній справі №466/8512/17 від 01.08.2018 за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 2460,91 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 09.05.2022 відкрито виконавче провадження ВП №68968040 з виконання виконавчого листа №466/8512/17 виданого 24.04.2019, де боржником є ОСОБА_3 , а стягувачем є ОСОБА_1 , щодо зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати самочинно зведену прибудовану веранду до будинку АДРЕСА_1 в частині, яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 площею 0,0025 га довжиною 7,65 метра та шириною 3,29 метра, а також в розмірі 1 метра від межі земельної ділянки ОСОБА_1 .

Згідно з п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", зазначено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням відповідних заходів.

Постановивши оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд фактично зупинив виконання рішення ухваленого Шевченківським районним судом міста Львова від 01 серпня 2018 року у справі № 466/8512/17 (ВП №68968040) , що є недопустимим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було частково порушено норми процесуального права, які призвели до порушення права скаржника на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, в зв"язку з чим, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року слід скасувати в частині забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 68968040 від 09.05.2022 року, яке знаходиться у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині зупинення виконавчого провадження № 68968040 від 09.05.2022 року, яке знаходиться у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року скасувати в частині забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 68968040 від 09.05.2022 року, яке знаходиться у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині зупинення виконавчого провадження № 68968040 від 09.05.2022 року, яке знаходиться у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

В решті ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк