Справа № 165/3847/21
Провадження № 2/156/92/22
Рядок статзвіту № 10
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2022 року Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарем судового засідання Кицею Л.Ф.,

за участі: позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки адвоката Дунець О.Ф.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представниці відповідача - адвоката Свередюк Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Іваничі Волинської області цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання співвласника вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання співвласника вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції позивачки (за первісним позовом).

1.1. ОСОБА_1 звернулась 26.11.2021 до Нововолинського міського суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання співвласника вчинити певні дії.

1.2. Позивачка зазначає, що вона є власницею 67/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Також власником 33/100 частин зазначеного будинку є рідний брат позивачки відповідач ОСОБА_2 ..

1.3. Раніше згаданий житловий будинок належав на праві власності нині покійній матері позивачки та відповідача ОСОБА_3 . 22.10.2003 ОСОБА_3 подарувала відповідачу 33/100 частин вказаного будинку (згідно з цим договором дарування у власність ОСОБА_2 перейшли коридор 1-11 площею 4,6 кв. м, коридор 1-7 площею 8,2 кв. м, кімната 1-6 площею 19,6 кв. м, кімната 1-8 площею 16,8 кв. м, 1/2 частина сараю В-1). 17.04.2015 ОСОБА_3 подарувала позивачці 67/100 частин вказаного будинку (згідно з цим договором дарування у власність ОСОБА_1 перейшли коридор 1-1 площею 9,7 кв. м, кухня 1-2 площею 10,6 кв. м, приміщення ванної кімнати 1-3 площею 3,9 кв. м, комора 1-4 площею 3,8 кв. м, кімната 1-5 площею 13,4 кв. м, коридор 1-6 площею 11,1 кв. м, кімната 1-7 площею 15,0 кв. м, погріб а1, ганок а2,літня кухня Б1, прибудова б, 1/2 частина сараю В-1, погріб з шийкою Г, вбиральня Д, гараж Е-1, огорожа 1, гараж НОМЕР_1 без фундаменту).

1.4. Згідно з рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 08.07.2020 у справі № 165/777/19 здійснено розподіл будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , між позивачкою та відповідачем у натурі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються тими частинами будинку, котрі їм належать.

1.5. За твердженням позивачки, відповідач 30.09.2021 самовільно на горищі згаданого будинку розібрав димовий канал, це призвело до задимлення чадним газом квартири ОСОБА_1 ..

1.6. Позивачка посилається на норми ст.316, 319, 321, 358, 382,383 Цивільного кодексу (ЦК) України, вказує, що всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, при цьому спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (в тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні конструкції, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, будівлі і споруди, призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку, розташовані на прибудинковій території. ОСОБА_1 вважає, що своїми діями ОСОБА_2 порушив її право, просить суд зобов`язати відповідача за власний рахунок привести в попередній стан димовий канал у будинку.

2. Стислий виклад позиції відповідача (за первісним позовом).

2.1. Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти задоволення вимог позивачки, вважав їх необґрунтованими та безпідставними.

2.2. Відповідач у відзиві на позов зауважив, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно був подарований йому та його сестрі їхньою матір`ю ОСОБА_3 (у відповідних частинах), належав йому та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, згідно з рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 08.07.2020 у справі № 165/777/19 будинок розподілений в натурі між позивачкою та відповідачем.

2.3. За твердженнями відповідача, згаданий житловий будинок було споруджено у 1977 році, там було встановлене пічне опалення. Після здійснення газифікації будинку пічне опалення демонтоване, опалення будинку здійснюється за допомогою газопостачання. Після цього між двома частинами будинку, належними позивачці та відповідачу, не проходять жодні димові та вентиляційні канали, ці канали були демонтовані після газифікації будинку.

2.4. ОСОБА_2 у жовтні 2020 року помітив, що частина стіни між приміщеннями, належними позивачці та відповідачу, нагрівається більше, ніж на 65 градусів, внаслідок цього відбувається руйнування фарби в точці під`єднання каміну до димоходу. Відповідач припустив, що позивачка здійснила реконструкцію опалення в належній ій частині будинку і приєднала елементи каміну до існуючого старого комину. 05.10.2020 ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з заявою, в якій просив припинити використання комину, однак позивачка залишила його заяву без відповіді.

2.5. Відповідач 18.11.2020 звернувся до Нововолинського МВ УДСНС України у Волинській області, просив фахівців здійснити перевірку стану димоходу в спірному будинку та надійності експлуатації цієї конструкції. Під час перевірки, здійсненої 25.11.2020, було встановлено, що у житловому будинку дійсно наявний димохід, який експлуатується. Відповідач стверджує про виявлення фахівцями Нововолинського МВ УДСНС України у Волинській області численних порушень правил протипожежної безпеки при обстеженні димоходу в спірному будинку.

2.6. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про неможливість використання димоходу в будинку, однак позивачка продовжила свої неправомірні дії. Акт перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів від 20.11.2020 № 168, копія котрого надана ОСОБА_1 до суду на підтвердження правомірної експлуатації нею димоходу, не заслуговує на увагу, оскільки про здійснення такої перевірки не було повідомлено іншого співвласника об`єкта нерухомості, комісія не заходила на частину будинку, належну відповідачу, не могла здійснити повноцінну стану димоходу; згаданий акт не містить відповідей на всі питання, передбачені формою цього документа.

2.7. На думку ОСОБА_2 , позивачкою не було надано доказів того, що димохід було зруйновано саме відповідачем, а не попереднім власником будинку, не доведено наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та порушенням прав позивачки. Відтак, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3. Позиції сторін щодо зустрічного позову.

3.1. Відповідачем ОСОБА_2 31.01.2022 було подано до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати піч (камін), встановлену в приміщеннях, котрі перебувають в її користуванні в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та димохід якої влаштований у димовий канал в будинку. ОСОБА_2 вважає , що є всі підстави для спільного розгляду його вимог із первісним позовом ОСОБА_1 ..

3.2. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 20.06.2022 у справі № 165/3847/21 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання співвласника вчинити певні дії прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , об`єднавши його в одне провадження з первісним позовом.

3.3. ОСОБА_2 у поданому зустрічному позові звертає увагу суду на фактичні обставини, викладені ним у відзиві на первісний позов (доклад. див. п. п. 2.3 2.5. цього судового рішення). Додатково відповідач повідомляє, що ОСОБА_1 продовжує користуватись піччю (каміном) для обігріву належних їй приміщень у спірному будинку, також позивачка (за первісним позовом) планує використовувати електричні побутові засоби обігріву. Відповідач (за первісним позовом) вважає, що такі дії ОСОБА_1 порушують його права як власника майна, відтак, ОСОБА_2 змушений звернутись за судовим захистом і вимагати зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати встановлену в її приміщенні піч (камін).

3.4. Зустрічна позовна заява під час судового розгляду була повністю підтримана ОСОБА_2 та його представницею адвокатом Свередюк Ю.А..

3.5. Позивачка (за первісним позовом) ОСОБА_1 04.07.2022 надала до суду відзив на зустрічний позов, заперечувала проти задоволення зустрічного позову. ОСОБА_1 зауважила, що в спірному будинку під час його спорудження було передбачено проєктом пічне опалення, в будинку були обладнані цегляні печі (на твердому паливі), одна піч обігрівала дві кімнати. За словами ОСОБА_1 , в будинку з вогнетривкої цегли були облаштовані димовентиляційні канали та комин; після газифікації спірного будинку цегляні печі були демонтовані, а димовивідні канали та комин залишились, вони могли використовуватись мешканцями будинку в разі потреби. Як вказує ОСОБА_1 , експлуатація нею димовивідного каналу в будинку здійснювалась з дотриманням правил протипожежної безпеки. ОСОБА_1 20.11.2020 укладено договір з КП «Управляюча житлова компанія № 2 ЖКО Нововолинської міської ради» про надання послуг з обслуговування димових та вентиляційних каналів (перевірки технічного стану димових та вентиляційних каналів). Згаданою організацією складено висновок, згідно з яким димові та вентиляційні канали відповідають проєктному рішенню та придатні для експлуатації, конструкції та використані матеріали відповідають вимогам проєктної документації (акт від 20.11.2020 № 168). ОСОБА_1 пояснила, що вона для обігріву належних їй приміщень у будинку користувалась піччю на твердому паливі промислового виробництва («Wanders», Нідерланди),котра відповідає стандартам та правилам безпеки в експлуатації, димову трубу від печі вона приєднала до димовентиляційного каналу в спірному будинку. У ОСОБА_1 відсутні будь-які застереження щодо безпечного користування димовидвідним каналом в будинку та димоходом, доки відповідач (за первісним позовом) не демонтував комин на горищі та не замурував димовентиляційний канал.

4. Заяви (клопотання) учасників справи.

4.1. Під час судового розгляду цивільної справи позивачка ОСОБА_1 та її представниця адвокат Дунець О.Ф. заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навели доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

4.2. Під час судового розгляду цивільної справи відповідач ОСОБА_2 та його представниця адвокат Свередюк Ю.А. просили суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , на обґрунтування своєї позиції навели доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

4.3. Зустрічна позовна заява під час судового розгляду була повністю підтримана ОСОБА_2 та його представницею адвокатом Свередюк Ю.А..

4.4. Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 та її представниця адвокат Дунець О.Ф. заперечували проти задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , вважаючи його вимоги безпідставними.

5. Інші процесуальні дії у справі.

5.1. Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання співвласника вчинити певні дії надійшов до Нововолинського міського суду Волинської області 26.11.2021.

5.2. Ухвалою від 01.12.2021 задоволено заяву про самовідвід судді Нововолинського міського суду Волинської області Ушакова М.М. у справі № 165/3847/21.

5.3.Ухвалою від 02.12.2021 задоволено заяву про самовідвід судді Нововолинського міського суду Волинської області Василюка А.В. у справі № 165/3847/21.

5.4. Ухвалою від 06.12.2021 задоволено заяву про самовідвід судді Нововолинського міського суду Волинської області Ференс- Піжук О.Р. у справі № 165/3847/21.

5.5. Згідно з розпорядженням голови Нововолинського міського суду Волинської області від 06.12.2021 № 06/04-12 відповідно до п.2 ч.1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України справу № 165/3847/21 передано на розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області.

5.6. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О. від 30.12.2021 первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання співвласника вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

5.7. Відповідачем (за первісним позовом) ОСОБА_2 31.01.2022 було подано до Іваничівського районного суду Волинської області зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати піч (камін), встановлену в приміщеннях, котрі перебувають в її користуванні в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та димохід якої влаштований у димовий канал в будинку.

5.8. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 09.06.2022 задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 щодо відводу судді Федечко М.О. від розгляду цивільної справи № 165/3847/21.

5.9. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусова А.Є. прийнято до провадження цивільну справу № 165/3847/21 та призначено підготовче засідання у справі.

5.10. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю до спільного розгляду з первісним позовом; підготовче провадження в цивільній справі № 165/3847/21 закрито, призначено судовий розгляд.

6. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі.

6.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

6.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

6.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). Отже, суд оцінює як визнані позивачкою фактичні обставини, викладені нею у позовній заяві, та оцінює як визнані відповідачем обставини, наведені у відзиві на позов.

6.4. Суд, вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , з`ясувавши думку представників сторін з приводу заявлених позовних вимог та зустрічного позову, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

6.5. Згідно з договором дарування, укладеним між ОСОБА_3 (як дарувальницею) та ОСОБА_1 (як обдаровуваною), посвідченим 17.04.2015 приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Пасюк Л.О. (№ за реєстром 1071), ОСОБА_3 подарувала позивачці 67/100 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 (за цим договором дарування у власність ОСОБА_1 перейшли коридор 1-1 площею 9,7 кв. м, кухня 1-2 площею 10,6 кв. м, приміщення ванної кімнати 1-3 площею 3,9 кв. м, комора 1-4 площею 3,8 кв. м, кімната 1-5 площею 13,4 кв. м, коридор 1-6 площею 11,1 кв. м, кімната 1-7 площею 15,0 кв. м, погріб а1, ганок а2,літня кухня Б1, прибудова б, Ѕ частина сараю В-1, погріб з шийкою Г, вбиральня Д, гараж Е-1, огорожа 1, гараж б1 без фундаменту) (а.с.5-6).

6.6. Згідно з договором дарування, укладеним між ОСОБА_3 (як дарувальницею) та ОСОБА_1 (як обдаровуваною), посвідченим 17.04.2015 приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Пасюк Л.О. (№ за реєстром 1074), ОСОБА_3 також подарувала позивачці земельну ділянку площею 0,0769 гав межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-8). На підставі вказаного договору 17.04.2015 здійснена державна реєстрація речових прав ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку з кадастровим номером :02:038:0062 (а.с.9).

6.7. Згідно з рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 08.07.2020 у справі № 165/777/19 (набрало законної сили 10.08.2020) було виділено в натурі частку ОСОБА_1 з нерухомого майна, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , визнано право власності ОСОБА_1 на окремі приміщення у вказаному домоволодінні: коридор 1-1 площею 9,7 кв. м; кухня 1-2 площею 10,6 кв. м; ванна кімната 1-3 площею 3,9 кв. м; комора 1-4 площею 3,8 кв. м; кімната 1-5 площею 13,4 кв. м; коридор 1-6 площею 11,1 кв. м; кімната 1-7 площею 15,0 кв. м, припинено спільну часткову власність на ці приміщення. Також виділено в натурі частку ОСОБА_1 з нерухомого майна сараю В-1, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , площею 12,5 кв. м, припинено спільну часткову власність на це майно (а.с.10-11).

6.8. Зі змісту копії технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого фахівцями Волинського обласного бюро технічної інвентаризації» станом на 17.07.2003, вбачається, що власницею нерухомого майна на той час була ОСОБА_3 ; між кімнатами, позначеними на плані в техпаспорті номерами 1-6,1-7,1-9,1-10, розташований комин та позначена наявність димовивідного каналу (а. с. 22-24; а.с.76-78).

6.9. Зі змісту копії технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого фахівцями КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» станом на 12.03.2015, вбачається, що співвласниками нерухомого майна на той час були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; між кімнатами, позначеними на плані в техпаспорті номерами 2-4,2-5, 1-7,1-6, розташований комин (а.с.15-18).

6.10. Зі змісту копії технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого фахівцями КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» станом на 15.10.2015, вбачається, що співвласниками нерухомого майна на той час були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; між кімнатами, позначеними на плані в техпаспорті номерами 2-4,2-5, 1-7,1-6, розташований комин (а. с. 19-21; а.с.72-75).

6.11. Зі змісту копії технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого фахівцями КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» станом на 20.02.2013, вбачається, що співвласниками нерухомого майна на той час були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; між кімнатами, позначеними на плані в техпаспорті номерами 2-4,2-5,1-7, 1-6, розташований комин (а. с. 79-86).

6.12. Згідно з наданою позивачкою копією плану реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , № Н:100, погодженого головним архітектором м. Нововолинська М.В. Вісьмак, між кімнатами, позначеними на плані як «кімната 16.8», «коридор 8.2», «кімната 14.9», «коридор 10.8», розташований комин та позначена наявність димовивідного каналу (а.с.27-28). Обидві сторони справи визнали, що найменування АДРЕСА_1 , позначені на цьому плані кімнати є тими ж самими, про які йдеться в наданих копіях технічних паспортів, саме ці кімнати в подальшому були розподілені між позивачкою та відповідачем на підставі рішення суду.

6.13. Між КП «Управляюча житлова компанія № 2» ЖКО Нововолинської міської ради(як виконавцем робіт) та ОСОБА_1 (як замовницею) укладено договір від 20.11.2020 № 58 про надання послуги з обслуговування димових та вентиляційних каналів (перевірки технічного стану димових та вентиляційних каналів). За вказаним договором виконавець надає замовниці послуги з перевірки димових та вентиляційних каналів в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що включає перевірку технічного стану димових та вентиляційних каналів, складання акта перевірки димових та вентиляційних каналів (а.с.26).

6.14. Зі змісту акта від 20.11.2020 № 168, складеного чистильниками ДВК ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в присутності власниці квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 , вбачається, що в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 здійснено перевірку та прочистку димових і вентиляційних каналів, встановлено, що конструкція та матеріали відповідають вимогам проєктної документації, димові та вентиляційні канали споруджено з червоної обпаленої цегли, перетинка в димовому каналі справна, прохідність каналів та наявність тяги задовільна, канали є відокремленими та герметичними, оголовок справний, правильно розташований відносно даху, стан внутрішніх поверхонь димових та вентиляційних каналів задовільний, тріщини на зовнішніх поверхнях димових та вентиляційних каналів відсутні, димові та вентиляційні канали відповідають проєктному рішенню та придатні до експлуатації (а.с.25).

6.15. ОСОБА_1 звернулась 04.10.2021 із заявою до начальника Відділу поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області, повідомила про незаконне втручання ОСОБА_2 в роботу димового каналу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зазначила, що чадний газ потрапляє у належні їй приміщення (а.с.12). Ця заява позивачки 04.10.2021 прийнята до розгляду територіальним органом поліції, № за журналом єдиного обліку 7654 (а.с.13). За повідомленням Відділу поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУ НП у Волинській області від 04.10.2021 № 4271/52/1/01-21 за результатами перевірки заяви ОСОБА_1 не було встановлено ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, вбачається наявність спору з цивільно-правових відносин, котрі склались між заявницею та ОСОБА_2 (а.с.14).

6.16. Відповідач ОСОБА_2 володіє знаннями в галузі правил пожежної безпеки, електробезпеки, виробничої санітарії, газового господарства, котлонагляду, перевірки технічного стану димових і вентиляційних каналів у процесі експлуатації (посвідчення від 26.11.2021 № НОМЕР_2 , видане Волинським обласним учбовим центром підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК (а. с. 87); посвідчення від 24.04.2008 № 9, видане ЖКП № 2 м. Нововолинськ (а. с. 88).

6.17. Відповідач ОСОБА_2 звертався 05.10.2020 до ОСОБА_1 з листом, в якому повідомив, що вважає неприпустимими дії позивачки щодо спроби приєднання елементів каміна до існуючого кам`яного комину в буд. АДРЕСА_1 , оскільки комин призначений лише для кам`яної печі, демонтованої в 2003 році, зауважив, що були здійснені зміни в конструкції комину, а це не дає можливості використовувати згадану споруду, подальше використання комину (на думку відповідача) могло би призвести до виникнення загрози життю та здоров`ю ОСОБА_2 та членів його родини, відповідач пропонував позивачці демонтувати комин (а.с.89). Позивачка ОСОБА_1 під час судового розгляду справи підтвердила отримання нею в жовтні 2020 року зазначеного листа від відповідача, повідомила про свою незгоду на пропозицію ОСОБА_2 щодо демонтування комину.

6.18. Відповідач ОСОБА_2 звертався 18.11.2020 до начальника Нововолинського МВ УДСНС України у Волинській області, просив здійснити перевірку відповідності державним будівельним нормам та правилам пожежної безпеки димоходу, спорудженого у проміжній стіні будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.90-91). Відповідач у цьому листі зазначив, що йому відомо про застосування при спорудження димоходу матеріалів, які підлягають корозії, про попадання у димохід опадів, про відсутність отвору для очищення нижньої частини димоходу, про здійснення огляду димоходу не в повному обсязі, про відсутність проєкту на встановлення каміну і приєднання до димоходу, про нагрівання під час спалювання твердого палива в каміні суміжної стіни у приміщенні ОСОБА_2 більш, ніж на 65 градусів, про руйнування фарби на суміжній стіні з боку приміщення ОСОБА_2 .. Відповідач вважав, що подальша експлуатація каміні ОСОБА_1 створюватиме небезпеку для життя та здоров`я інших мешканців будинку.

6.19. Начальник Нововолинського МВ УДСНС України у Волинській області І. Саюк листом від 25.11.2020 № 562 повідомив ОСОБА_2 про результати розгляду його звернення (а.с.92). Зі змісту листа вбачається, що співробітниками ДСНС було здійснено виїзд на територію приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в цьому будинку наявний димохід, котрий експлуатується. Додатково начальник служби в листі звернув увагу ОСОБА_2 на дотримання окремих положень Правил пожежної безпеки в Україні та ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», наголосив на виконанні зазначених приписів нормативних документів. Водночас зі змісту згаданого листа не вбачається, що співробітниками ДСНС були зафіксовані будь-які порушення правил пожежної безпеки при огляді димоходу, котрий експлуатується в будинку, або ж було отримано фактичне підтвердження обставин, викладених у звернення ОСОБА_2 від 18.11.2020.

6.20. Крім того, відповідач звертався 04.10.2021 із аналогічною заявою щодо перевірки димоходу в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до Володимир-Волинського РУ ГУ ДСНС у Волинській області. Листом від 18.10.2021 № 340 начальник Управління В. Процюк повідомив заявника, що було здійснено виїзд співробітниками ДСНС на територію приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що на горищі демонтовано димохід, який попередньо був споруджений разом із житловим будинком, а витяжні канали частково забетоновані, що могло спричинити задимлення, яке сталось 30.09.2021 у приміщенні будинку, належному ОСОБА_1 (а. с. 93).

6.21. ОСОБА_2 надав до суду для огляду фотографії, виготовлені 02.12.2020, де зафіксовані фрагменти цегляної споруди та сліди осипу штукатурки на них, тріщини на штукатурці поряд з металевими дверцятами у стіні (а.с.94,95). За твердженнями відповідача, ці фото свідчать про недотримання правил пожежної безпеки та будівельних стандартів під час спорудження димоходу в спірному будинку. ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнала, що вказані фотографії фіксують саме димохід, споруджений в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , стверджувала, що такі фотознімки могли бути зроблені відповідачем у приміщенні однієї з допоміжних будівель, розташованих на території їхнього домоволодіння.

6.22. В свою чергу ОСОБА_1 надала до суду для огляду фотознімки, на яких зафіксовані зображення металевої конструкції серед цегли, залитої цементним розчином, залишки неприбраної цегли на горищі будинку, складені цеглини на подвір`ї домоволодіння (а. с. 106-110). За твердженнями позивачки, на фото зображені частково залитий цементом отвір вивідного каналу, залишки зруйнованого димоходу (комину), цегла, котра після цього залишилась. Такі ж фотографічні зображення надані ОСОБА_1 до суду у виді окремих файлів, збережених на диску формату DVD-R (а.с.111).

6.23. Позивачкою надано до суду фотографічне зображення спорудженої в приміщенні, належному ОСОБА_1 печі на твердому паливі промислового виробництва («Wanders», Нідерланди), димову трубу від котрої приєднано до димовентиляційного каналу в спірному будинку (а.с.161). Позивачка стверджувала, що така піч відповідає всім стандартам та правилам безпеки в експлуатації.

7. Оцінка суду.

Щодо первісного позову

7.1. Вирішуючи заявлені позивачкою ОСОБА_1 вимоги по суті, суд виходить з такого.

7.2. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

7.3. Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу (ЦК) України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

7.4. Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи (ч.1 ст. 325 ЦК України).

7.5. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

7.6. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

7.7. На підставі договорів дарування, укладених 22.10.2003 та 17.04.2015 ОСОБА_3 (як дарувальницею), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали власниками відповідно 33/100 та 67/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка та відповідач були співвласниками об`єкта нерухомого майна. Між сторонами існував спір щодо порядку користування спільною частковою власністю. Після набрання законної сили рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 08.07.2020 у справі № 165/777/19 ОСОБА_1 була виділена в натурі її частина з нерухомого майна, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , і відповідно припинилась спільна часткова власність позивачки та відповідача на зазначене майно (доклад. див. п. п. 6.5.,6.7. цього судового рішення). Вказані обставини не оспорюються та визнаються обома сторонами, відтак, суд вважає їх доведеними.

7.8. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України).Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч.1 ст. 382 ЦК України).

7.9. Таким чином, після виділу в натурі ОСОБА_1 за рішенням суду її частини зі спірного об`єкта нерухомого майна, ліквідації можливості вільного проходу між частинами будинку, належними позивачці та відповідачу ( ОСОБА_2 заклав цеглою прохід між окремими кімнатами, котрі сполучали відповідні приміщення в будинку, ця обставина визнана обома сторонами), будинок, в якому мешкають позивачка та відповідач з родинами, набув статусу багатоквартирного. Як встановлено судом, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 на теперішній час є квартира АДРЕСА_5 , відповідно зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є квартира

АДРЕСА_6 . Згідно з державними будівельними нормами України (пункт 3.3., ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.03.2019 № 87, чинний з 01.12.2019) багатоквартирним житловим будинком визнається житловий будинок, до складу якого входить більше, ніж одна квартира.

7.11. Як зазначено у ч.2 ст. 382 ЦК України, всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

7.12. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

7.13. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ч.2 ст. 383 ЦК України).

7.14. Отже, споруди в будинку АДРЕСА_1 , конструктивно призначені для використання в системі опалення житлових приміщень (в тому числі, димохід, димовивідні та вентиляційні канали), належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_7 у згаданому будинку (позивачці та відповідачу). Розпорядження цим майном (зокрема, руйнування такого майна) повинно здійснюватися за згодою всіх співвласників.

7.15. Зі змісту технічних документів на житловий будинок, розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , убачається, що між кімнатами, котрі на теперішній час перебувають у власності позивачки та відповідача, був розташований комин (доклад. див. п. п. 6.8- 6.12. цього судового рішення). Твердження ОСОБА_2 щодо відсутності будь-яких димових та вентиляційних каналів у будинку після його газифікації спростовуються наданим позивачкою актом від 20.11.2020 № 168, складеним чистильниками КП «Управляюча житлова компанія № 2» ЖКО Нововолинської міської ради (а.с.25). Адже у цьому акті відображено результати виконання робіт щодо перевірки та прочистки димових і вентиляційних каналів у згаданому будинку, на той час такі канали були придатними до експлуатації, в акті не зафіксовано відсутності в будинку димових та вентиляційних каналів. Хоча акт і не містить відповідей на всі питання, передбачені формою цього документа, але в підсумку він містить чіткий та однозначний висновок про придатність димових і вентиляційних каналів у будинку для експлуатації. Крім того, зі змісту наданої самим відповідачем копії листа начальника Нововолинського МВ УДСНС України у Волинській області І. Саюка від 25.11.2020 № 562 (а.с.92) вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 наявний димохід, котрий експлуатується. При розгляді справи судом не було встановлено жодних обставин, котрі б вказували на неправдивість інформації, викладеної незацікавленими особами в наведених документах. Суд також відхиляє зауваження сторони відповідача з приводу акта від 20.11.2020 № 168 щодо неможливості здійснення чистильниками повноцінної перевірки димоходу в будинку без присутності на іншій частині будинку, належній ОСОБА_2 , оскільки відповідачем не надано жодних доказів відсутності такої технічної можливості. Посилання ОСОБА_2 на його власну думку як особи, котра володіє знаннями в галузі пожежної безпеки та котлонагляду (а. с. 87,88), суд вважає недостатніми для доведення позиції відповідача, оскільки ОСОБА_2 є особою, заінтересованою у вирішенні спору на його користь; суд критично ставитьсядо заперечень відповідача в цій частині, оскільки для їхньої оцінки вони потребують спеціальних знань неупереджених осіб (експерта чи спеціаліста).

7.16. Отже, суд не бере до уваги твердження сторони відповідача та виходить з того, що в спірному будинку між кімнатами, котрі на теперішній час перебувають у власності позивачки та відповідача, був розташований комин та були наявні димові і вентиляційні канали (принаймні станом на листопад 2020 року).

7.17. За результатами огляду спірного будинку, здійсненого представниками ДСНС в жовтні 2021 року було встановлено, що на горищі демонтовано димохід, який попередньо був споруджений разом із житловим будинком, а витяжні канали частково забетоновані, що могло спричинити задимлення, яке сталось 30.09.2021 у приміщенні будинку, належному ОСОБА_1 (лист начальника Володимир-Волинського РУ ГУ ДСНС у Волинській області В. Процюка від 18.10.2021 № 340; а. с. 93).При розгляді справи судом не було встановлено жодних обставин, котрі б вказували на неправдивість інформації, викладеної співробітниками ДСНС в наведеному листі, котрі б підтверджували пряму чи непряму заінтересованість фахівців ДСНС у результатах вирішення спору між сторонами. Висновки фахівців ДСНС підтверджуються і наданими ОСОБА_1 надала до суду для огляду фотознімки, на яких зафіксовані частково залитий цементом отвір вивідного каналу, залишки зруйнованого димоходу (комину), цегла, котра після цього залишилась (а.с.106-110).

7.18. Таким чином, суд вважає доведеним, що димохід, димові та вентиляційні канали в будинку АДРЕСА_1 були споруджені і нормально функціонували (принаймні з листопада 2020 року по вересень 2021 року, до часу, коли сталось задимлення чадним газом приміщення, належного ОСОБА_1 ).Димохід, димові та вентиляційні канали в будинку становили об`єкти спільної сумісної власності позивачки та відповідача. Руйнування димоходу, часткове бетонування витяжних каналів, безумовно, завдали шкоди позивачці, яка була співвласницею згаданих об`єктів. Дії, що призвели до руйнування димоходу, бетонування витяжних каналів за своєю сутністю є розпорядженням об`єктами спільної сумісної власності і на підставі норм ст. 369 ЦК України мали би бути здійснені за згодою всіх співвласників майна. Позивачка не давала своєї згоди на такі дії, що вона підтвердила в судовому засіданні. Стороною відповідача ці твердження позивачки не спростовані.

7.19.Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджував, про відсутність зі сторони позивачки доказів того, що димохід було зруйновано саме ним, а не попереднім власником будинку. Також відповідач наголошував на тому, що використання ОСОБА_1 димоходу в будинку могло становити потенційну небезпеку для життя та здоров`я членів родини відповідача (дружини та доньки), тому хтось із членів родини відповідача, а не сам ОСОБА_2 цілком міг розібрати димохід, щоб запобігти можливій загрозі.

7.20. Надаючи оцінку цим доводам відповідача, суд звертає увагу на застосування в правовідносинах з відшкодування шкоди презумпції вини заподіювача шкоди. На цьому неодноразово наголошував у своїй практиці і Верховний Суд (наприклад, постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 562/2502/16-ц, провадження № 61-13430св19). Відповідач не надав до суду жодних доказів щодо руйнування димоходу і часткового залиття вентиляційних каналів дорослими членами його сім`ї. У справі відсутні відомості, котрі б дозволяли висунути розумне припущення про наявність доступу до житлових приміщень у спірному будинку будь-яких сторонніх осіб.

7.21. ОСОБА_2 є власником приміщень, розташованих в одному будинку і суміжних з приміщеннями, належними ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_7 ). Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 тривалий час існує спір щодо використання позивачкою димоходу в будинку (лист ОСОБА_2 від 05.10.2020, адресований ОСОБА_1 , а. с. 89). Дорослі члени родини відповідача згідно зі ст. 405 ЦК України мають право на користування житлом ОСОБА_2 відповідно до закону. Водночас, передаючи належне йому майно в користування дорослим членам родини, ОСОБА_2 не звільняється від зобов`язань щодо безпечного використання належного йому майна відповідно до вимог ст.317, 319 ЦК України, щодо непорушності права власності іншої особи (ст. 321 ЦК України), заборони на розпорядження спільною сумісною власністю без згоди іншого співвласника (ст. 369 ЦК України). Адже власність зобов`язує (ч.4 ст. 319 ЦК України).

7.22. Верховний Суд при касаційному перегляді судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» (J.K. and Others v. Sweden), заява № 59166/12 [GC], Суд наголосив, що «…у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». …Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри…».

7.23. Відтак, розглянувши обґрунтування позовних вимог позивачки та її докази у сукупності із запереченнями відповідача та його доказами, враховуючи відсутність з боку відповідача доказів, котрі б доводили його непричетність до руйнування димоходу та часткового бетонування витяжних каналів у будинку, суд вважає, що обґрунтування і докази завданих збитків з боку позивачки, є більш вірогідними, ніж заперечення на них відповідача. Отже, право ОСОБА_1 на «мирне користування своїм майном» є порушеним іншим співвласником цього майна ОСОБА_2 ..

7.24. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відшкодування збитків, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

7.25. Звертаючись до суду з первісним позовом, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок привести в попередній стан димовий канал в будинку АДРЕСА_1 .

7.26. Зі змісту листа начальника Володимир-Волинського РУ ГУ ДСНС у Волинській області В. Процюка від 18.10.2021 № 340 (а.с.93), адресованого ОСОБА_2 , вбачається, що станом на жовтень 2021 року на горищі будинку АДРЕСА_1 демонтовано димохід, який попередньо був споруджений разом із житловим будинком, а витяжні канали частково забетоновані, що могло спричинити задимлення, яке сталось 30.09.2021 у приміщенні будинку, належному ОСОБА_1 ..

7.27. Згідно з державними будівельними нормами України (пункти 3.9., 3.10., ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», затв. наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.01.2013 № 24, від 28.08.2013 № 410, чинний з 01.01.2014): димовідвід визначено як канал для відводу димових газів від теплогенератора (котла) до димоходу або в атмосферу безпосередньо; димохід це вертикальний канал прямокутного або круглого перерізу для створення тяги та відведення димових газів від димовідводу або теплогенератора (котла), печі нагору в атмосферу.

7.28. Відтак, задовольняючи первісний позов, суд (за вибором позивачки) зобов`язує відповідача полагодити пошкоджений об`єкт спільної сумісної власності, тобто за власний рахунок привести в попередній стан димохід та витяжні канали в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Адже саме таке відновлення становища, яке існувало до порушення, буде належним способом захисту прав позивачки на «мирне володіння належним їй майном».

Щодо зустрічного позову

7.29. При вирішенні по суті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання вчинити певні дії с суд виходить з такого.

7.30. Як встановлено судом, після виділу в натурі ОСОБА_1 за рішенням суду її частини зі спірного об`єкта нерухомого майна, ліквідації можливості вільного проходу між частинами будинку, належними позивачці та відповідачу ( ОСОБА_2 заклав цеглою прохід між окремими кімнатами, котрі сполучали відповідні приміщення в будинку, ця обставина визнана обома сторонами), будинок, в якому мешкають позивачка та відповідач з родинами, набув статусу багатоквартирного. Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 на теперішній час є квартира АДРЕСА_5 , відповідно зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_7 у цьому ж будинку; житлові приміщення в квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_7 згаданого будинку належать на праві власності відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (доклад. див. п. 6.5.- 6.7., п. 7.2.-2.6. цього судового рішення).

7.31. Згідно з положеннями ч.2 ст. 383 ЦПК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

7.32. ОСОБА_1 визнала, що вона для обігріву належних їй приміщень у будинку користувалась піччю на твердому паливі промислового виробництва (« ІНФОРМАЦІЯ_1 », Нідерланди), котра відповідає стандартам та правилам безпеки в експлуатації, димову трубу від печі вона приєднала до димовентиляційного каналу в спірному будинку. Визнані ОСОБА_1 обставини підтверджені наданим нею самою фотографічним зображенням, де зафіксовано спосіб приєднання димової труби від печі до димовентиляційного каналу в спірному будинку (а. с. 161). Крім того, згідно з наданою ОСОБА_1 до суду копією акта від 20.11.2020 № 168 (а.с.25) в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , було здійснено перевірку та прочистку димових і вентиляційних каналів, встановлено, що конструкція та матеріали відповідають вимогам проєктної документації, димові та вентиляційні канали споруджено з червоної обпаленої цегли, перетинка в димовому каналі справна, прохідність каналів та наявність тяги задовільна, канали є відокремленими та герметичними, оголовок справний, правильно розташований відносно даху, стан внутрішніх поверхонь димових та вентиляційних каналів задовільний, тріщини на зовнішніх поверхнях димових та вентиляційних каналів відсутні, димові та вентиляційні канали відповідають проєктному рішенню та придатні до експлуатації.

7.33. ОСОБА_2 стверджував, що ОСОБА_1 продовжує користуватись піччю (каміном) для обігріву належних їй приміщень у спірному будинку, внаслідок чого частина стіни між приміщеннями, належними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нагрівається більше, ніж на 65 градусів, відбувається руйнування фарби на стіні, це призводить до випаровування шкідливих речовин в квартирі АДРЕСА_7 і становить потенційну загрозу життю та здоров`ю мешканців квартири. Також ОСОБА_2 наголошував на здійсненні експлуатації ОСОБА_1 димоходу в спірному будинку з численними порушеннями правил пожежної безпеки.

7.34. Суд зважає на те, що на підставі ст. 81 ЦПК України сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Натомість ОСОБА_2 не були надані до суду докази, які б безумовно підтверджували обставин, котрі (на його думку) порушують його права як власника іншої квартири у спірному будинку (надмірне нагрівання поверхні стіни між суміжними квартирами в будинку, шкідливі випаровування фарби з поверхні суміжної стіни, експлуатація ОСОБА_1 димоходу (до руйнування цієї споруди) з явними порушеннями правил пожежної безпеки).

7.35. Зокрема, у зверненні ОСОБА_2 від 05.10.2020, адресованому ОСОБА_1 , зафіксовані лише твердження автора про те, що (на його думку) подальше використання комину може привести до загрози життю та здоров`ю мешканців будинку, пропозиція демонтувати комин. (а.с.89).

7.36. Зі змісту наданого ОСОБА_2 листа начальника Нововолинського МВ УДСНС України у Волинській області І. Саюка від 25.11.2020 № 562 вбачається, що співробітниками ДСНС (як реагування на звернення ОСОБА_2 ) було здійснено виїзд на територію приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в цьому будинку наявний димохід, котрий експлуатується. Додатково начальник служби в листі звернув увагу ОСОБА_2 на дотримання окремих положень Правил пожежної безпеки в Україні та ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», наголосив на необхідності виконання зазначених приписів нормативних документів. Водночас семантичний та стилістичний аналіз тексту, викладеного в листі, не дозволяє дійти однозначного висновку про те, що співробітниками ДСНС були зафіксовані будь-які конкретні порушення правил пожежної безпеки при огляді димоходу, котрий експлуатується в будинку АДРЕСА_1 , або ж було отримано фактичне підтвердження обставин, викладених у зверненні ОСОБА_2 від 18.11.2020 (а.с.92).

7.37. Лист від 18.10.2021 № 340 начальника Володимир-Волинського РУ ГУ ДСНС у Волинській області В. Процюка містить інформацію про те, що на горищі спірного будинку демонтовано димохід, який попередньо був споруджений разом із житловим будинком, а витяжні канали частково забетоновані, це могло спричинити задимлення, яке сталось 30.09.2021 у приміщенні будинку, належному ОСОБА_1 (а. с. 93). При цьому виконання зобов`язання за власний рахунок привести в попередній стан димохід та витяжні канали в будинку, покладеного на ОСОБА_2 судом за результатами вирішення первісного позову в цивільні справі № 165/3847/21, дозволить усунути порушення, зафіксовані фахівцями ДСНС у згаданому листі від 18.10.2021 № 340, і продовжити безпечну експлуатацію димоходу.

7.38. Надані ОСОБА_2 фотографії, виготовлені 02.12.2020, де зафіксовані фрагменти цегляної споруди та сліди осипу штукатурки на них, тріщини на штукатурці поряд з металевими дверцятами у стіні (а.с.94,95), суд не розглядає як беззаперечний доказ на користь позиції позивача (за зустрічним позовом), оскільки ці зображення не дають змоги дійти однозначного висновку, що зйомка відбувалась саме в спірному будинку, на горищі, де було споруджено димохід; відповідач (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 цього факту не визнала, стверджувала, що такі фотознімки могли бути зроблені ОСОБА_2 у приміщенні однієї з допоміжних будівель, розташованих на території їхнього домоволодіння.

7.39. ОСОБА_2 , безумовно, володіє певними знаннями в галузі правил пожежної безпеки, електробезпеки, виробничої санітарії, газового господарства, котлонагляду, перевірки технічного стану димових і вентиляційних каналів у процесі експлуатації, що підтверджено відповідними документами (а.с.87,88). Проте ОСОБА_2 на його власну думку як особи, котра володіє спеціальними знаннями, суд вважає недостатніми для доведення його позиції, оскільки ОСОБА_2 є особою, заінтересованою у вирішенні спору на його користь. Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_2 в цій частині, оскільки для їхньої оцінки вони потребують спеціальних знань неупереджених осіб (експерта чи спеціаліста); при цьому відповідні клопотання про призначення експертиз, залучення спеціалістів сторонами заявлені не були. Інакший підхід до вирішення такого питання призвів би до ситуації, коли сторона, котра володіє спеціальними знаннями у сфері предмета спору, заздалегідь має істотну перевагу порівняно з іншою стороною справи, яка такими знаннями не володіє; такий підхід є неприпустимим з огляду на засади рівності учасників справи перед законом і судом, притаманним цивільному судочинству в Україні (ст. 6 ЦПК України).

7.40. Отже, ОСОБА_2 не було доведено, що експлуатація ОСОБА_1 встановленої в приміщенні квартири АДРЕСА_4 спірного будинку печі (каміну) призводить до порушення прав власника квартири АДРЕСА_7 у цьому ж будинку або порушує санітарно-технічних вимоги і правила експлуатації будинку. Тому суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову у справі № 165/3847/21.

8. Розподіл судових витрат між сторонами.

8.1.Сторона позивача (за первісним позовом) заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору (за подання позовної заяви з вимогою немайнового характеру) та витрат на професійну правничу допомогу. За твердженнями сторони позивача, до суду були надані всі необхідні докази існування таких витрат.

8.2.Оскільки сторона відповідача (за первісним позовом) до закінчення судових дебатів заявила про наявність судових витрат на професійну правничу допомогу та про намір подати до суду докази на підтвердження таких витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду (на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України), суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та ухвалення додаткового рішення з цього питання на 13.07.2022 о 13 год. 00 хв..

Керуючись ст. 316, 319,321,355,369,379,380,382,383 Цивільного кодексу України, ст. 3,4,5,10, 12,13,19, 133,141,258,259,264,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання співвласника вчинити певні дії

- задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок привести в попередній стан димохід та витяжні канали в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання співвласника вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 13.07.2022.

Учасники справи:

1)позивачка ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

2)відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя А. Є. Бєлоусов