Справа № 523/4358/22
Провадження №2/523/3302/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"13" липня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (65102, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36-г), про зняття арешту,-

Установив:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просив скасувати арешт на нерухоме майно квартиру, за адресою: АДРЕСА_3 , накладений на підставі постанови ЄДРВП № 14446280 від 16.12.2010 року Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Войтенко О. М.

В обґрунтування позову посилалась на те, що громадянка ОСОБА_1 (на той час прізвище " ОСОБА_3 ") та громадянин ОСОБА_2 перебували у шлюбі починаючи з 11 липня 1992 року, який, станом на дату подачі позовної заяви розірвано відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 15 листопада 2005 року та актового запису № 432 від 11 липня 2002 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в даному шлюбі народилася донька ОСОБА_4 .

04 липня 2007 року між ОСОБА_1 (на той час прізвище - " ОСОБА_3 ") та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу 1/2 частини квартири під номером АДРЕСА_4 , що був посвідчений приватним нотаріусом Алєксєєвою О. В., номер у реєстрі нотаріальних дій 2817.

В подальшому, у липні 2008 року ОСОБА_5 звернулася до Суворовського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 .

За результатами розгляду справи було ухвалено рішення у справі № 2-4839/08 про стягнення та видано виконавчий лист.

Виконавчий лист був виданий на підставі рішення у справі № 2-4839/08 від 24 жовтня 2008 року, за даним листом було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 400,00 гривень, щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою № В-7/411 від 10 грудня 2008 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-4839/08.

В подальшому ОСОБА_6 , яка змінила прізвище в результаті укладення шлюбу, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 22 квітня 2015 року, стало відомо з довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що на весь об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , накладено арешт на підставі постанови від 16 грудня 2010 року, винесеної у виконавчому провадженні № 14446280 Першим Суворовським відділом ДВС ОМУМЮ, виконавець Войтенко О. М.

Листом відповіддю Першого Суворовського відділу ДВС ПМУМЮ у м. Одесі № 3781 від 21 січня 2022 року орган ДВС зазначив, що арешт нерухомого майна на об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 накладений постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження № 14446280 від 16 грудня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4839 від 07 листопада 2008 року відносно боржника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 .

При цьому, у 2011 році виконавче провадження було завершене і закрите, як не виконане, а саме виконавче провадження знищене згідно п. 9.9. Порядку.

Як зазначила позивачка у своєму позові, вказаний арешт на частку її квартири цілей виконавчого провадження не переслідував, створив необґрунтовані перешкоди у володінні та розпорядженні 1/2 часткою квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладений на підставі постанови про накладення арешту майна та оголошення заборони на відчуження майна позбавляє позивача гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Таким чином, на теперішній час існують обставини, які перешкоджають ОСОБА_1 у реалізації своїх прав по розпорядженню своєю часткою нерухомого майна та дають ґрунтовні підстави для судового захисту, шляхом пред`явлення зазначеного позову.

У зв`язку з зазначеним позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою, т.я. врегулювання зазначеного судового спору позасудовим порядком не представляється можливим.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 29 квітня 2022 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 24,25).

Представник позивача-адвокат Ростомов Г. А. надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з обґрунтувань, що викладені в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с. 34).

Відповідачу направлялась повістки разом з матеріалами позовної заяви за його місцем реєстрації, однак останнє поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою». Причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 32,33).

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надав.

Предстанвик третьої особи, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, про розгляд справи судом обізнаний належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду спраив не звертався. (а.с. 31).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача та представника третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою сторони позивача. (а.с. 34).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між ОСОБА_1 (на той час прізвище - " ОСОБА_3 ") та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу 1/2 частини квартири під номером АДРЕСА_4 , що був посвідчений приватним нотаріусом Алєксєєвою О. В., номер у реєстрі нотаріальних дій 2817. (а.с. 17,18).

У липні 2008 року ОСОБА_5 звернулася до Суворовського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 .

За результатами розгляду справи було ухвалено рішення у справі № 2-4839/08 про стягнення та видано виконавчий лист. (а.с. 20).

Виконавчий лист був виданий на підставі рішення у справі № 2-4839/08 від 24 жовтня 2008 року, за даним листом було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 400,00 гривень, щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 19).

Постановою № В-7/411 від 10 грудня 2008 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-4839/08. (а.с. 21).

В подальшому ОСОБА_6 , яка змінила прізвище в результаті укладення шлюбу, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 22 квітня 2015 року (а.с. 15), стало відомо з довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що на весь об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , накладено арешт на підставі постанови від 16 грудня 2010 року, винесеної у виконавчому провадженні № 14446280 Першим Суворовським відділом ДВС ОМУМЮ, виконавець Войтенко О. М. (а.с. 11,12)

Листом відповіддю Першого Суворовського відділу ДВС ПМУМЮ у м. Одесі № 3781 від 21 січня 2022 року орган ДВС зазначив, що арешт нерухомого майна на об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 накладений постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження № 14446280 від 16 грудня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4839 від 07 листопада 2008 року відносно боржника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7 (а.с. 10).

При цьому, у 2011 році виконавче провадження було завершене і закрите, як не виконане, а саме виконавче провадження знищене згідно п. 9.9. Порядку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки зазначений арешт порушує її законні права, оскільки він перешкоджає йому у реалізації прав по розпорядженню своїм нерухомим майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 211, 223, 258, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (65102, м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36-г), про зняття арешту задовольнити.

Скасувати арешт та заборону на відчуження нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ЄДРВП № 14446280 від 16.12.2010 року Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Войтенко О. М. (обтяження №10621209).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 14 липня 2022 року.

Суддя