ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №495/555/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/7542/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Петровірівської сільської ради Ширяївського району Одеської області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року,ухвалене під головуванням судді Боярського О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визначивши заінтересованими особами: Державну установу «Ширяївський виправний центр (№111)» (далі ДУ «Ширіївський виправний центр (№111), центр», Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (далі-Департамент з питань ВКП), Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№111)» (далі ДП «СП ДКВС України»).

Заява мотивована тим, що ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», керівником якої він є, неодноразово змінювала назву за час існування, зокрема, мала назву Підприємство установи по виконанню покарань ЮГ-311/111 Управління по виконанню покарань Управління МВС України в Одеській області. Натомість в наказах державного департаменту України з питань виконання покарань, використовувалась назва «ЮГ-311/111», а в рішеннях Орджонікідзевської сільської ради та Ширяївської районної ради народних депутатів назва «Установа по виконанню покарань №111 УМВС України», «Установа виправлення покарань/УИН-111 УВС області». Всі назви відносяться до одного підприємства, адже іншого підприємства або установи з виконання покарань на території Ширяївського району не створювалось, що підтверджується довідкою Армашівської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

Вказував, що 04 березня 1998 року Ширяївською районною радою народних депутатів Ширяївського району Одеської області Установі по виконанню покарань №111 УМВС України на підставі рішення Ширяївської районної ради народних депутатів від 24 лютого 1998 року видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №004743.

04 грудня 2019 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області під час оформлення кадастрових номерів на земельні ділянки відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ОД №004743 від 04 березня 1998 року в графі «користувач» зазначило «Установа з виконання покарань №111», тобто підприємство, яке наразі не існує, що унеможливлює реалізацію прав ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» на зазначені земельні ділянки. Встановлення факту правонаступництва прав та обов`язків Установи з виконання покарань №111 УМВС України має для ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» юридичне значення, оскільки від цього залежить захист та наступна реалізація прав на земельну ділянку державної власності.

Підставою для звернення із заявою про встановлення юридичного факту до суду ОСОБА_1 вказав:

- численні службові перевірки, проведені в 2020 році, з приводу відсутності на балансі ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» земельної ділянки, площею 5769,5 га, та відсутності встановлення факту правонаступництва ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» від Установи з виконання покарань № 111 УМВС України;

- відсутність іншого порядку встановлення вказаних фактів чинним законодавством України.

Посилаючись на наведене, в.о. начальника ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)» Горовенко С.В. просив:

- встановити факт, що Установа по виконанню покарань №111 УМВС України, розташована в селі Орджонікідзе Ширяївського району, та ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», розташована в селі Армашівка Ширяївського району Одеської області, є однією юридичною особою;

- встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ОД №004743 від 04 березня 1998 року ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)»;

- встановити факт, що ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» є правонаступником Установи по виконанню покарань №111 УМВС України, розташованої в селі Орджонікідзе Ширяївського району (т.1а.с.1-5).

Представники всіх заінтересованих осіб підтримали заяву про встановлення факту, що має юридичне значення та просили її задовольнити (т.1 а.с.64-65,67-68,70,72).

Справа розглянута за відсутності учасників судового процесу (т.1а.с.73).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від

17 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено.

Встановлено факт того, що Установа по виконанню покарань №111 УМВС України, розташована в селі Орджонікідзе Ширяївського району, та ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» (код ЄДРПОУ-08564216), розташована в селі Армашівка Ширяївського району Одеської області, є однією і тією ж юридичною особою.

Встановлено факт належності правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ОД № 004743 від 04 березня 1998 року ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» (код ЄДРПОУ - 08564216).

Встановлено факт того, що ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» є правонаступником Установи по виконанню покарань №111 УМВС України, розташованої в селі Орджонікідзе Ширяївського району.

Встановлюючи факт того, що Установа по виконанню покарань №111 УМВС України, розташована в селі Орджонікідзе Ширяївського району, та Державна установа «Ширяївський виправний центр (№111)» (код ЄДРПОУ-08564216), розташована в селі Армашівка Ширяївського району Одеської області, є однією і тією ж юридичною особою районний суд виходив з наявних документів, так як всі назви відносяться до одного підприємства, іншого підприємства або установи з виконання покарань на території Ширяївського району не створювалось.

Встановлюючи факт належності правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ОД № 004743 від 04 березня 1998 року ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)», суд виходив з того, що 04 грудня 2019 року Управління Держгеокадастру в Одеській області під час оформлення кадастрових номерів на земельні ділянки до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ОД № 004743 від 04 березня 1998 року в «Графі» користувач зазначило «Установа з виконання покарань №111», тобто підприємство яке не існує, що унеможливлює реалізацію прав ДУ «Ширяївський виправний центр №111 на зазначені земельні ділянки та які є однією і тією ж юридичною особою, назва якої змінювалась.

Встановлюючи факт того, що ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», розташована в селі Армашівка Ширяївського району Одеської області, є правонаступником Установи по виконанню покарань № 111 УМВС України, розташованої в селі Орджонікідзе Ширяївського району районний суд виходив з того, що зазначені установи є однією і тією ж юридичною особою, назва якої змінювалась багато разів за час її існування (т.1а.с.74-78).

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційні скарзі Петровірівська сільська рада Ширяївського району Одеської області (далі - Петровірівська сільська рада), яка не приймала участі у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1ч.1ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зокрема, доводи скарги зводяться до того, що заява про встановлення юридичних фактів про те, що дві установи є однією і тією ж юридичною особою; про належність правовстановлюючого документа державній установі, а також про правонаступництво установи за заявою фізичної особи, яка є керівником цієї установи та діє в її інтересах, до переліку справ особого провадження не віднесено.

Обгрунтовуючи своє право на подачу апеляційної скарги на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року, апелянт вказав, що в державному акті на право постійного користуванні земельна ділянка знаходиться в межах компетенції тереторіальній громади, в особі Петровірівської сільської ради, та віднесена до компетенції земель комунальної власності, відповідно до ст.ст.80,83 Земельного кодексу України та ст.ст.26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що оскарженим рішенням суду порушені права органу місцевого самоврядування, як землевласника, а тому підлягають захисту (т.1а.с.81-90).

У відзиві на скаргу представник Департаменту з питань ВКП Куценко Н.В. просить залишити скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на необгрунтованість та безпідставність доводів скарги.

Доводи відзиву, крім іншого, зводяться до того, що Петровірівська сільська рада не довела, що оскаржуваним рішенням порушуються її права та законні інтереси (т.1а.с.145-153).

Інші учасники судового процесу правом відзиву на скаргу не скористались.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року скасовано.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», Департамент з питань ВКП, ДП «СП ДКВС України», про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без задоволення (т.1а.с.246-248).

Постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року постанова Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Приймаючі вказане рішення Верховний Суд виходив з того, що переглядаючи рішення суду першої інстанції за скаргою Петровірівської сільської ради, яка не брала участі у справі, апеляційний суд не з`ясував чи вирішувалися судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язкиоргану місцевого самоврядування, а тому зробив передчасний висновок про скасування рішення суду першої інстанції за вказаною скаргою (т.2а.с.68-74).

Після повернення справи на новий розгляд Петровірівськв сільська рада надала додаткові письмові пояснення на підтвердження доводів своєї скарги (т.2а.с.90-92, 95-117).

Учасники судового процесу та апелянт, будучі повідомленими про дату,час і місце судового засідання, призначеного на 22 грудня 2022 року, не прийняли участі у судовому засіданні, що відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи у їх відсутність.

Від представників заінтересованих осіб: ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» та ДП «СП ДКВС України» надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, в яких вони, посилаючись на військово-оперативну ситуацію на території України і в м.Одесі та Одеській області, постійні віялові та аварійні відключення електроенергії (які не можливо спрогнозувати) внаслідок пошкодження та руйнування критичної інфраструктури, перебої з мобільним та інтернет зв`язком, часті тривалі повітряні тривоги, що позбавляє технічної можливості їх участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просили суд відкласти розгляд справи на іншу дату (т.2а.с.151-153, 154-156).

Від заявника ОСОБА_1 надійшло аналогічне за змістом клопотання, в якому він також послався й на свою хворобу, документи на підтвердження якої обіцяв надати у наступному судовому засіданні (т.2а.с.148-150).

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність поважних причин відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим залишила без задоволення всі клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, з огляду на таке.

За положеннями ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені серед іншого повноваження судів. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією Українита законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені (ст.12-2 Закону). Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ч.2 ст.26 Закону).

За загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд, залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства.

Введення в дію воєнного стану на території країни само по собі не може бути поважною причиною для відкладення розгляду справи та неможливості сторони прийняти участь у розгляді справи. За наявності відповідних обставин воєнний стан може бути поважною причиною для неможливості прийняти участь у судовому засіданні, але заявник не зазначив такої обставини. Судом враховано, що місце проживання заявника та представників заінтересованих осіб, місце знаходження Одеського апеляційного суду, станом на 22 грудня 2022 року (дата судового засідання в суді апеляційної інстанції) не входить до зони активних бойових дій.

В умовах воєнного стану саме задля забезпечення безпеки учасників судових процесів і відвідувачів судів, а також з метою дотримання завдання щодо справедливого та своєчасного розгляду спорів у сторін є можливість скористатися визначеними процесуальним законом процедурами щодо подання заяв про розгляд справи без участі сторін за наявними матеріалами справи або участь в режимі відеоконференції.

Жоден з учасників судового процесу, будучі обізнаним про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, з огляду на введення в Україні воєнного стану, не виявив бажання скористатись правом прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку, передбаченому ст.212 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів на підтвердження свого захворювання, не зважаючи на те, що своє попереднє клопотання від 28 листопада 2022 року про відкладення розгляду на іншу дату, задоволене судом, він також обгрунтовував своєю хворобою і зобов`язався надати відповідні документи на її підтвердження у наступному судовому засіданні (тобто 22 грудня 2022 року), проте їх суду також не надав (т.2а.с.133-135).

Колегія суддів бере до уваги і те, що інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляє адвокат Пекар А.О., яка не була позбавлена права прийняти участь в судовому засіданні (т.1а.с.223,224).

Відтак, заявник та представники заянтересованих осіб проявили пасивну процесуальну поведінку та не надали суду доказів неможливості прийняти участь у судовому засіданні 22 грудня 2022 року.

Колегією суддів враховано:

- перебування справи в провадженні судів з 02 лютого 2021 року, зокрема, в апеляційному суді з 18 жовтня 2021 року;

- не зазначення у клопотаннях про відкладення розгляду справи які додаткові обставини учасники судового процесу мають намір повідомити суду апеляційної інстанції;

- наявність в матеріалах справи письмових документів, на підтвердження позицій учасників процесу;

- відкладення розгляду справи, призначеної на 28 листопада 2022 року, за аналогічними клопотаннями;

- положення ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом;

- рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", в якому зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справах №802/562/18-а, №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/1, від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.

Колегія суддів вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Ураховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 22 грудня 2022 року у відсутності учасників судового процесу, належним чином повідомлених про розгляд справи, що в розумінні вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Для правильного вирішення даної справи апеляційному суду необхідно надати відповідь на наступні питання:

- чи підлгяє розгляду в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства заява юридичної особи про встановлення юридичних фактів?

- чи вправі орган місцевого самоврядування, який не залучався до участі у розгляді справи, оскаржити рішення суду першої інстанції, якщо вважає, що судовим рішенням порушені права територіальної громади в галузі земельних відносин?

Щодо розгляду заяви юридичної особи про встановлення юридичного факту в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження.

Згідно з ч.7ст.19, ч.1ст.293 ЦПК окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз ст.ст.293,315-319 ЦПК України, що містяться в Розділі IV «Окреме провадження» ЦПК України, дає підстави для висновку, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, а не юридичних осіб.

Сам по собі факт подачі заяви про встановлення юридичного факту від імені фізичної особи, проте в інтересах юридичної особи, не дає підстав для висновку, що заява подана до суду для охорони прав, свобод та інтересів фізичної особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлено, що керівником ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» з 22 травня 2017 року дотепер є ОСОБА_1 (т.1а.с.10,69).

Оскільки заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, подана виключно в інтересах ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» та, відповідно до закону, не підлягала судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою зобов`язаний був відмовити у відкритті провадження на підставі п.1ч.1ст.186 ЦПК України, а у разі помилкового відкриття - закрити провадження в ній на підставі 1ч.1ст.255 ЦПК України.

Зазначені обставин залишилися поза увагою суду першої інстанції, а тому рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року є очевидно незаконним.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у жовтні 2018 року ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)», в особі її керівника Горовенка С.В., вже зверталася до Ширяївського районного суду Одеської області (тобто за місцем розташування земельної ділянки, на яку був видаий державний акт), з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Тоді ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)» заінтересованою особою визначила Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (далі ГУ Держгеокадастру в Одеській області), яке відмовило центру в надані згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 5769,5 га, яка розташована в адміністративних межах Орджонікідзевської сільської ради Ширяївського району Одеської області у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, на підставі яких було здійснено правонаступництво ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)» щодо установи по виконанню покарань №111 УМВС України.

Зокрема, заявник просив суд встановити факт того, що ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)» та установа по виконанню покарань №111 УМВС України є однією юридичною особою; факт того, що державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ОД №004743 від 04 березня 1988 року, виданий установі по виконанню покарань №11 УМВС України належить ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)».

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 12 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)» з тих підстав, що в порядку окремого провадження не може бути розглянута заява юридичної особи про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу (т.2а.с.157).

Постановою Одеського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року ухвала місцевого суду змінена в частині мотивування, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про те, що із змісту заяви вбачається спір щодо права заявника на земельну ділянку площею 5 769,5 га. В іншій частині судове рішення залишено без змін (т.2а.с.158-159).

Постановою Верховного Суду від 12 червня 2020 року касаційна скарга ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)» залишена без задоволення, а вказані судові рішення залишено без змін (т.1а.с.91-94).

При цьому, Верховний Суд погодовся з висновками судів попередніх інстанцій щодо:

- неможливості встановлення в порядку окремого провадження юридичних фактів за заявами юридичних осіб в порядку цивільного судочинства;

- існування спору про право на земельну ділянку,

та роз`яснив, заявнику як він в подальшому має діяти для захисту своїх прав та інтересів.

Зокрема, Верховний Суд звернув увагу ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)», що він не позбавлений права оскаржити в суді відмову ГУ Держгеокадастру в Одеській області у наданні згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою, що саме під час розгляду такої справи судом і підлягає встановленню, чи є центр правонаступником установи по виконаннню покарань №111 УМВС України, та відповідно чи має право на земельну ділянку площею 5 769,5 га.

Ці чіткі та зрозумілі роз`яснення суду касаційної інстанції керівником ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)» Горовенко С.В. були проігноровані, оскільки він, штучно визначивши себе заявником (фізичною особою), який проживає у м.Білгород-Дністровський, у лютому 2021 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (за місцем свого проживання) із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказавши, крім інших, заінтересованою особою ДУ «Ширіївський виправний центр (№111)», та не повідомив суду першої інстанції про наявність прийнятих судових рішень по фактично аналогічній заяві, що є недопустимим.

Щодо права органу місцевого самоврядування який не залучався до участі у розгляді справи, оскаржити рішення суду першої інстанції, якщо вважає, що судовим рішенням порушені права територіальної громади в галузі земельних відносин?

Відповідно до ч.1ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, як: не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питанш про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч.1ст. 352 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучен: до участі у справі (п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №2-12341/10 вказано, що «законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, як: участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особг повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовий рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

З огляду на наведені норми закону право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права тг обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішенню, безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішить питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду».

Апеляційний суд вважає, що Петровірівська сільська рада має право на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року у справі №495/555/21 про встановлення факту, що має юридичне значення, з таких підстав.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Перспективного плану формування територій в Одеській області, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 623-р від 27 травня 2020 року, сформовано Петровірівську сільську раду Ширяївського району Одеської області, яка є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованих Армашівської та Новосвітівської сільських рад, що увійшли до її складу.

Петровірівська сільська рада відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільно' власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (пункт 3).

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцієк України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, як: виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Петровірівська сільська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Після внесення змін до Земельного кодексу України, у п.24 Перехідних положень Розділу X зазначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

- що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, ще перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Під час здійснення інвентаризації земель, Петровірівською сільською радою встановлено існування на її території земельної ділянки площею 5739 га. Під час вивчення ї правового статусу, стало відомо, що колись вона на підставі державного акту на постійне користування була надана установі по виконанню покарань №111 УМВС України.

Згідно матеріалам справи така юридична особа як установа по виконанню покарань №111 УМВС України на даний час не існує, а існує ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», яка вважає себе правонаступником, проте не має відповідних доказів, в зв`язку з чим неодноразова зверталася до різних судів з метою встановлення даного факту.

Як зазначалось вище, після внесене зміни до ЗК України, у Петровірівській сільській раді, як у територіальної громади, виникли певні права та інтереси на земельні ділянки.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновків про те, що:

- у випадках, встановлених законом, Петровірівська сільська рада має право на набуття права власності на всі землі, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, які раніше перебували у державній власності;

- існує перелік земель які, хоч і перебуваються у державній власності, проте не можуть перейти у власність територіальних громад і до вказаного переліку (обмежень) увійшли землі, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами організаціями на праві постійного користування.

Таким чином, в залежності від наявності перебування земель державної власності у постійному користуванні або не перебуванні у постійному користуванні, залежить виникнення права територіальної громади на набуття у власність вказаної земельної ділянки.

Встановлено, що рішенням Ширяївської районної ради народних депутатів №91 від 30 січня 1997 року відмінено рішення Орджонікідзевської сільської ради від 15 лютого 1995 року про відмову дати дозвіл на складання проекту передачі земельних ділянок у постійне користування Установі виправлення покарань (УИН-111) УВС області для сільськогосподарського використання та надано згоду на складання проекту передачі земельних ділянок Установі виправлення покарань/УИН-111 УВС області на території Орджонікідзевської сільської ради народних депутатів, загальною площею 5757 га (т.1а.с.21)

Рішенням Ширяївської районної ради народних депутатів від 24 лютого 1998 року затверджено матеріали технічної документації та вирішено видати державний акт на право постійного користування землею установі по виконанню покарань №111 УМВС України в Одеській області загальною площею 5769,5 га (т.1а.с.23).

04 березня 1998 року установі по виконанню покарань №111 УМВС України видано державний акт серії ІІ-ОД №004743 про право постійного користування земельною ділянкою площею 5769,5 га для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Ширяївської районної ради народних депутатів від 24 лютого 1998 року (т.1а.с.24-25).

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що установа по виконанню покарань №111 УМВС України, якій видано державний акт про право постійного користування земельною ділянкою площею 5769,5 га, наразі не існує та відсутні будь-які докази встановлення факту правонаступництва ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» від установи по виконанню покарань №111 УМВС України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що орган місцевого самоврядування вправі був виходити з того, що спірна земельна ділянка є землями комунальної власності територіальної громади з огляду на наступне.

Підстави припинення права користування (у тому числі й постійного) земельною ділянкою встановлено ст.141 ЗК України. Згідно з п.«в`ч.1 цієї норми підставою припинення права користування земельною ділянкою є припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установи, організації, селянського (фермерського) господарства.

Так само й п. 3 ч.1ст.27 ЗК України, чинного до 01 січня 2002 року, встановлював, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства.

Частиною 1ст.104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиггя, приєднання, поділу, перетворення) абс ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять де правонаступників.

Статтею 37 ЦК УРСР в редакції 1963 року встановлено, що юридична особа припиняє свою діяльність шляхом ліквідації чи реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення).

За таких обставин припинення державного підприємства у будь-якій з наведенні форм - реорганізації чи ліквідації, матиме своїм наслідком припинення права постійного користування відповідною земельною ділянкою, наданою такому державному підприємству.

Аналогічна правова позиція міститься в листі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 16 травня 2006 року № 6-7-726/409 «Щодо надання роз`яснень» де зазначається, що на підставі пункту «в» ст.141 Земельного кодексу України, у разі припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, їх право постійного користування земельною ділянкою припиняється і в порядку правонаступництва не переходить.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що:

- не існує установи по виконанню покарань №111 УМВС України яка у березні 1998 року на підставі рішення органу місцевого самоврядування отримала із земель комунальної власності право на постійне користування земельною ділянкою площею 5769,5 га для сільськогосподарського використання;

- відсутні докази про правонаступника вказаної юридичної особи;

- зазначена в державному акті земельна ділянка знаходиться в межах компетенції територіальної громади, в особі Петровірівської селищної ради, що не виключає, за наведених вище обставин, можливості її переходу у власність територіальної громади, як це передбачено законодавством,

орган місцевого самоврядування має право на оскарження рішення суду першої інстанції для захисту своїх інтересів, відповідно до ст.ст.80,83 Земельного кодексу України та ст.ст.26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, реалізація Петровірівською селищною радою свого права на реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку свідчить про існування у неї прав та інтересів, притаманних для суб`єктів, визначених ст.352 ЦПК України, які мають право на апеляційне оскарження.

Так, Петровірівською селищною радою виготовлена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель та внесено до Державного земельного кадастру відомості про 21 земельну ділянку, що сформовані за рахунок земельного масиву, який перебував у постійному користуванні установи по виконанню покарань №111 УМВС України.

Після набрання чинності постанови Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у справі №495/555/21, 24 грудня 2021 року Петровірівська селищна рада звернулася до органу державної реєстрації з метою реєстрації за нею права власності на 21 земельну ділянку та таке право було за нею зареєстровано.

На даний час в провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться господарська справа №916/1159/22 позовом Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, Міністерства юстиції України, ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» до Петровірівської сільської ради про:

- скасування рішень державного реєстратора у кількості 21 рішення;

- скасування проведених державним реєстратором державних реєстрацій права комунальної власності на 21 земельну ділянку за відповідачем;

- усунення перешкод у здійсненні ГУ Держгеокадастру в Одеській області права розпорядження 21 земельною ділянкою загальною площею 3191,9808 га шляхом зобов`язання Петровірівської селищної ради повернути до земель державної власності, а ГУ Держгеокадастру в Одеській області прийняти до земель державної власності земельні ділянки.

Сам по собі факт навності такого спору, що розглядається в суді, свідчить про те, що:

- існує прямий зв`язок майнових прав та інтересів Петровірівської селищної ради з існуванням оскаржуваного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року, оскільки саме після його скасування, орган місцевого самоврядування реалізував своє право, зареєструвавши право власності на спірну земельну ділянку;

- між ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» та Петровірівською селищною радою дійсно існує спір щодо земельної ділянки, яка колись перебувала у постійному користуванні установи по виконанню покарань №111 УМВС України.

Висновки

Петровірівська селищна рада, яка не була залучена до участі у розгляді справи №495/555/21, має право на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року, оскільки вказаним рішенням вирішені питання про її права, свободи та інтереси.

Позбавлення апелянта такого права буде суперечити конституційним гарантіям існування місцевого самоврядування та його невід`ємної складової права на оскарження очевидно незаконного рішення суду першої інстанції, яким порушені права територіальної громади в галузі земельних відносин.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, а не юридичних осіб.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, оскаржуване рішення суду першої інстанції, яким задоволена заява юридичної особи про встановлення юридичного факту, підлягає, скасуванню із закриттям провадження в справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК.

Оскільки зазначені вимоги не підлягають судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.

Керуючись ст.ст.255,368,374,377,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Петровірівської сільської ради Ширяївського району Одеської області задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 лютого 2021 року скасувати.

Закрити провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна установа «Ширяївський виправний центр

(№ 111)», Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 111)», про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді: