Провадження № 22-ц/802/568/22 Категорія: 45 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кіт А. Д.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що 22 липня 2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 , що призвела до пошкодження транспортних засобів.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2020 року відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у вказаній ДТП за ч .1 ст. 286 КК України.

Крім того позивач зазначав, що на час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Pajero», ОСОБА_3 не була застрахована тому він звертався до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, однак йому у цьому було відмовлено.

Також, вказував, що згідно експертного дослідження, на час ДТП, вартість його автомобіля «Renault Scenic» становила 368180 грн 65 коп., після пошкодження 147677 грн 94 коп., а вартість його відновлювального ремонту становить 395605 грн 19 коп. Отже, завданий йому матеріальний збиток, в результаті пошкодження транспортного засобу 220502 грн 71 коп. (368180,65 - 147677,94). Крім того, він поніс додаткові витрати на оплату послуг з виготовлення звіту про вартість матеріального збитку в розмірі 4800 грн. Пошкодженням транспортного засобу йому було завдано моральної шкоди.

На час звернення до суду за пошкоджений автомобіль відповідачем ОСОБА_3 йому було сплачено 57915 грн.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути на свою користь солідарно із відповідачів ОСОБА_3 та МТСБУ 100000 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 20000 грн витрат на правничу допомогу, а також стягнути із ОСОБА_3 67387 грн 71 коп. за матеріальну шкоду, завдану злочином та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , МТСБУ на користь ОСОБА_2 100000 грн матеріальної шкоди, завданої злочином. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 67387 грн 71 коп. матеріальної шкоди, завданої злочином, з яких: 62587 грн 71 коп. матеріальні збитки за пошкоджений транспортний засіб та 4800 грн вартість робіт з проведення оцінки майна. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим та таким, що не відповідає та суперечить вимогам чинного цивільного-процесуального і матеріального права, відповідач МТСБУ подав апеляційну скаргу, у якій просив суд його в частині задоволених позовних вимог до страхового бюро скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до МТСБУ.

Апеляційна скарга мотивована тим, що транспортний засіб позивача, як особи звільненої від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є забезпеченим транспортним засобом, а тому МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих не зобов`язане останньому відшкодовувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди ніким не оскаржується, а тому апеляційним судом, у цій частині, не переглядається.

Заслухавши представника відповідача МТСБУ, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вважав, що заподіяна позивачу під час ДТП матеріальна шкода в сумі 100000 грн підлягає відшкодуванню відповідачами МТСБУ та ОСОБА_3 у солідарному порядку.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Встановлено, що 22 липня 2020 року у м. Луцьку по вул. Конякіна, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 , та «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП був пошкоджений транспортний засіб позивача ОСОБА_2 автомобіль «Renault Scenic», а він сам отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2020 року в кримінальній справі № 161/5265/20, який набрав законної сили, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні ДТП та оштрафовано на 51000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_3 на його користь як потерпілого від злочину 15000 грн. Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу, залишено без розгляду.

Крім того встановлено, що на момент скоєння ДТП відповідальність ОСОБА_3 , як власника автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , не була застрахована.

Власник автомобіля «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Як убачається з наявного в матеріалах справи звіту № 7/20 від 23 липня 2020 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_2 , з урахуванням зносу, становить 395605 грн 19 коп., вартість автомобіля до ДТП 368180 грн 65 коп., а його ж вартість після пошкодження складає 147677 грн 94 коп.

Отже, різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, яка підлягає відшкодуванню позивачу, становить 220502 грн 71 коп.

Витрати позивача на оплату послуг з виготовлення вказаного звіту склали 4800 грн.

На погашення зазначеної вище матеріальної шкоди відповідач ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 57915 грн.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_2 звертався до відповідача МСТБУ із заявою про виплату йому страхового відшкодування, однак останній, із-за відсутності правових підстав для здійснення відшкодування з фонду захисту потерпілих, відмовив йому у відшкодуванні шкоди.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).

Згідно із ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників

Згідно зі ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 13.1 ст. 13 зазначеного Закону встановлено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належним їм транспортним засобом, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Згідно п. 9.2 ст. 9 вказаного Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Статтею 22 зазначеного вище Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Аналіз вказаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що позивач, будучи учасником бойових дій, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а його автомобіль, при умові особистого ним керування, є забезпеченим транспортним засобом.

Згідно вимог ст. ст. 28, 30 п. п. 30.1, 30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Закону, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, судом першої інстанції цілком вірно встановлено те, що оскільки відповідач ОСОБА_3 не застрахував цивільно-правову відповідальність, то відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує шкоду потерпілому позивачу ОСОБА_2 у розмірі страхової суми, встановленої цим Законом.

Однак, судом помилково не враховано розмір страхової суми визначеної п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який підлягає відшкодування МТСБУ, та невірно обрано спосіб її відшкодування у солідарному порядку з обох відповідачів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та МТСБУ на користь позивача ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 100000 грн у солідарному порядку та стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 67387 грн 71 коп. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля під час ДТП, як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм процесуального права і як наслідок неправильним застосуванням норм матеріального права, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з МТСБУ на користь позивача ОСОБА_2 50000 грн відшкодування шкоди, та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 117387 грн. 71 коп. (220502,71 (50000+57915) + 4800) матеріальної шкоди за знищений транспортний засіб з урахуванням витрат його оцінки.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2022 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, в сумі 100000 грн та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 67387 грн 71 коп. матеріальної шкоди завданої злочином скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 117387 (сто сімнадцять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 71 коп. матеріальної шкоди, завданої злочином, з яких: 112587 грн 71 коп - матеріальні збитки за пошкоджений транспортний засіб та 4800 грн - вартість робіт з проведення оцінки майна.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді