ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2139/21Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/334/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 302070000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Дідух М.Є.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Іванько О.С., представника відповідача ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" - адвоката Тетері С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №601/2139/21 за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" - адвоката Тетері Світлани Ігорівни на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2021 року, ухваленого суддею Білосевич Г.С., повний текст якого складений 22 грудня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" про скасування рішень державного реєстратора, усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом зобов`язання повернути земельні ділянки з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" про: 1) скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію переходу права оренди земельної ділянки, рілля, площею 2,58 га, кадастровий номер: :01:001:0179, та рілля, площею 2,46 га, кадастровий номер: :01:001:0049, на території села Плоске, Кременецького району, Тернопільської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія"; 2) витребування у відповідача примірники додаткових угод до договорів оренди землі, за якими передано у користування ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" () земельні ділянки: рілля, площею 2,58 га, кадастровий номер: :01:001:0179, та рілля, площею 2,46 га, кадастровий номер: :01:001:0049, які належать позивачу; 3) усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, зобов`язавши ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" () повернути позивачу земельні ділянки, рілля, площею 2,58 га, кадастровий номер: :01:001:0179, та рілля, площею 2,46 га, кадастровий номер: :01:001:0049, розташовані на території села Плоске, Кременецького району, Тернопільської області. Витребування земельних ділянок: рілля, площею 2,58 га, кадастровий номер: :01:001:0179, та рілля, площею 2,46 га, кадастровий номер: :01:001:0049, які належать позивачу; 4) судові витрати покласти на відповідача (том 1, а.с. 3-7).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві власності належать земельна ділянка (кадастровий номер: :01:001:0179), площею 2,58 га (рілля), та земельна ділянка (кадастровий номер: :01:001:0049), площею 2,46 га (рілля), що розташовані на території села Плоске, Кременецького районну, Тернопільської області. Зазначені земельні ділянки, на підставі договорів оренди землі від 20 серпня 2013 року, передані позивачем СТОВ "Агро-Лан" у строкове платне користування (оренду) для ведення сільськогосподарського виробництва без зміни їх цільового призначення терміном на 5 років. 11 березня 2020 року ОСОБА_1 направлено заяви, за змістом яких ним повідомлено орендаря про намір надалі не продовжувати договори оренди землі, термін дії яких закінчується 27 березня 2020 року, оскільки його не влаштовують істотні умови договору запропоновані СТОВ "Агро-Лан", а саме: розміри та терміни оплати за користування земельними ділянками. 30 червня 2021 року між позивачем та ТОВ "ПрофАгроТрейд" укладені договори оренди щодо спірних земельних ділянок, однак при подачі вказаних договорів для проведення державної реєстрації, державним реєстратором було повідомлено, що речове право оренди даних земельних ділянок зареєстроване на ТОВ "Західна агровиробнича компанія" шляхом реєстрації додаткових угод від 10 жовтня 2017 року та 14 лютого 2018 року, терміном дії до 14 лютого 2025 року. Однак, зазначених додаткових угод позивач не підписував. Всупереч нормам чинного законодавства відповідачами не надіслано, а позивачем не отримано документів та пропозицій про поновлення строку договору оренди земельних ділянок, передбачених ст.33 ЗУ "Про оренду землі", за якою орендар повинен повідомити про намір продовжити договір оренди не пізніше як за місяць до закінчення договору оренди землі. ОСОБА_1 усно та в телефонному режимі звертався до СТОВ "Агро-Лан" та ТзОВ "Західна агровиробнича компанія", з проханням надіслати примірники договорів оренди землі та додаткових угод до договорів, однак, відповіді так і не отримав. З огляду на те, що договорів оренди та актів приймання-передачі земельних ділянок позивач не підписував, зі свого боку повідомив орендаря, що продовжувати договір оренди наміру немає, між ним та ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" жодних зобов`язань не виникло. Відсутність його підпису в додаткових угодах до договору оренди свідчить про відсутність його волевиявлення, спрямованого на виникнення цивільних прав та обов`язків. Додаткові угоди до договорів оренди землі від 10 жовтня 2017 року та 14 лютого 2018 року, укладені між ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 , слід визнати такими, які не були укладені з тих підстав, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки право користування земельною ділянкою переходить до орендаря лише на підставі договору оренди землі, а не додаткової угоди, окрім того, позивач заперечує факт підписання ним вищевказаних додаткових угод та не був повідомлений про їх існування.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2021 року позов - задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію переходу права оренди земельної ділянки, площею 2,58 га, (рілля), кадастровий номер: :01:001:0179, та земельної ділянки, площею 2,46 га, (рілля), кадастровий номер: :01:001:0049, розташованих на території села Плоске, Кременецького району Тернопільської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія".

Усунено перешкоди в користуванні земельними ділянками шляхом зобов`язання товариства з обмеженого відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" повернути ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер: :01:001:0179, площею 2,58 га, (рілля), та земельну ділянку, кадастровий номер: :01:001:0049, площею 2,46 га, (рілля), що розташовані на території села Плоске, Кременецького районну, Тернопільської області.

Витребувано земельну ділянку, кадастровий номер: :01:001:0179, площею 2,58 га, (рілля), та земельну ділянку, кадастровий номер: :01:001:0049, площею 2,46 га, (рілля), які належать ОСОБА_1 .

Стягнуто солідарно із товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" на користь ОСОБА_1 11 816 (одинадцять тисяч вісімсот шістнадцять) гривень понесених судових витрат (том 1, а.с. 196-203).

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" - адвокат Тетеря Світлана Ігорівна просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2021 року у справі №601/2139/21 та прийняти нове рішення у справі №601/2139/21, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" у повному обсязі, змінити розподіл судових витрат між сторонами, стягнувши з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: 47040, Тернопільська область, Кременецький район, село Плоске) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (, адреса місцезнаходження: 35601, Рівненська область, Дубенський район, місто Дубно, провулок Центральний, 1) понесені ними судові витрати під час розгляду справи №601/2139/21 в суді першої інстанції у розмірі 32 707 (тридцять дві тисячі сімсот сім) гривень 58 копійок, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням низки норм матеріального і процесуального права (том 1, а.с. 230-236).

В обґрунтування апеляційної скарги представник ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" - адвокат Тетеря С.І. зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що обов`язок доказування справжності підпису позивача у додаткових угодах до договорів оренди землі лежить на відповідачах, а не позивачу, і як наслідок встановив, що позивач не підписував додаткові угоди до договорів оренди землі на підставі припущень, що є порушенням норм ч.6 ст.81 ЦПК України. Вказує, що Товариством було підтверджено факт укладення додаткових угодах до договорів оренди землі ОСОБА_1 шляхом надання суду засвідчених копій додаткових угодах до договорів оренди землі, в яких проставлено підписи останнього. Тому, у підтвердження доводів ОСОБА_1 про те, що підписи у додаткових угодах до договорів оренди землі йому не належать, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, то його представник мала би надати разом з позовною заявою висновок почеркознавчої експертизи, виготовлений на замовлення останнього відповідно до норм ст.106 ЦПК України або заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у порядку ст.103 ЦПК України. Отже, саме позивачем не було доведено належними доказами те, що підписи у додаткових угодах до договорів оренди землі йому не належать. Таким чином, підписи у цих угодах належать ОСОБА_1 і він надав згоду на перехід права оренди спірних земельних ділянок. Суд першої інстанції встановив, що відповідач-2 визнав факт не укладення позивачем оспорюваних угод, не надавши відзив на позовну заяву, з порушенням норм ч.1 ст.82, ч.2 ст.191 ЦПК України, проте, єдиним правовим наслідком ненадання відповідачем відзиву є лише те, що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Судом не надано жодної оцінки доводам відповідача-1, що внаслідок виконання ними Договорів оренди землі та додаткових угод до них, вони використовували спірні земельні ділянки у своїй господарській діяльності та починаючи з 2018 року щорічно виплачували позивачу орендну плату за користування ними, що свідчить про існування в останнього волевиявлення на їх передачу в оренду товариства. ОСОБА_1 фактично визнав та схвалив наявність договірних відносин з відповідачем-1 на умовах договорів оренди землі з урахуванням змін, внесених до них додатковими угодами, які у будь-якому випадку не можуть вважатися неукладеними у зв`язку з їх виконанням сторонами. Більше того, суд залишив поза увагою, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування рішень державного реєстратора не відповідали вимогам ч.3 ст.26 Закону №1952-IV, і задовольнив їх з порушенням цієї норми.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Іванько Олени Сергіївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2021 року по цивільній справі №601/2139/21 - залишити без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" - залишити без задоволення, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень та вірно застосовано судом, як норм процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, а мотиви та підстави зазначені в даній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що у позивача при подачі позовної заяви був відсутній примірник додаткової угоди до договору оренди землі, який був наданий відповідачем як додаток до відзиву на позов. Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що додаткова угода не підписувалася позивачем і не містить усіх необхідних істотних умов договору оренди землі, які передбачені ЗУ "Про оренду землі", а договір оренди землі між ОСОБА_1 та ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" укладений не був, що підтверджено представником відповідача у судовому засіданні при розгляді справи. Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата, який між позивачем та ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" укладений не був. Щодо тверджень, що апелянтом щорічно виплачувалася орендна плата позивачу за користування земельними ділянками, то позивач, знаючи про укладення та реєстрацію договору оренди із СТОВ "Агро-Лан" був впевнений, що правочин виконується, як з його сторони щодо передачі в оренду земельних ділянок, так і зі сторони орендаря щодо використання земельної ділянки за їх призначенням та здійснення виплати орендної плати. Звертає увагу на те, що СТОВ "Агро-Лан" та ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" входять у групу компаній аграрного холдингу УкрЛендФармінг, там працюють одні і ті ж працівники. Крім того, реєстрація за неукладеними між сторонами договорами оренди порушує права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження своєю власність (земельними ділянками), що суперечить вимогам статті 317 ЦК України, а тому, таке право підлягає відновленню шляхом скасування державної реєстрації права оренди, оскільки державний реєстратор не перевірив відповідність додаткових угод до договорів оренди землі вимогам законодавства та зареєстрував фактично неукладені договори оренди. Посилається на те, що 30 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ПрофАгроТрейд" були укладені договори оренди землі щодо спірних земельних ділянок. Саме після подачі їх на реєстрацію, позивачу стало відомо про реєстрацію речового права оренди на спірні земельні ділянки на ТзОВ "ЗАВК" за додатковими угодами, що підтверджується доданою до позовної заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 серпня 2021 року.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" своїм правом на відзив не скористалося.

У судовому засіданні представник ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" - адвокат Тетеря С.І. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладеній в ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Іванько О.С. апеляційної скарги не визнала, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

СТОВ "Агро-Лан" в судове засідання не з`явилося, хоча належним чином було повідомлене про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №798129, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 2,46 га, яка розташована на території Плосківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер: :01:001:0049 (том 1, а.с. 8).

Також ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 2,58 га, яка розташована на території Плосківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер: :01:001:0179, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №776836 (том 1, а.с. 11).

20 серпня 2013 року між СТОВ "Агро-Лан" та ОСОБА_1 укладено договори оренди землі за якими, ОСОБА_1 передано СТОВ "Агро-Лан" в оренду земельну ділянку площею 2,58 (кадастровий номер: :01:001:0179) та земельну ділянку площею 2,46 га (кадастровий номер: :01:001:0049), що розташовані на території Плосківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, які 27 березня 2015 року зареєстровані в реєстрі, про що свідчить Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №35574849 та №35567976 (том 1, а.с. 23-34).

Згідно додаткової угоди (про зміну сторони та внесення змін до Договору оренди від 20 серпня 2013 року) від 10 жовтня 2017 року, що укладена між ОСОБА_1 , СТОВ "Агро-Лан" та ТОВ "Західна агровиробнича компанія", новим орендарем земельної ділянки площею 2,46 (кадастровий номер: :01:001:0049), що належить ОСОБА_1 стало ТОВ "Західна агровиробнича компанія" (том 1, а.с. 74).

Із додаткової угоди (про внесення змін до Договору оренди землі від 20 серпня 2013 року), що укладена 10 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Західна агровиробнича компанія" слідує, що внесенні зміни у договір оренди землі в пункти 5 і 9 та викладеного його в новій редакції.

Згідно додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди від 20 серпня 2013 року) від 14 лютого 2018 року, що укладена між ОСОБА_1 , СТОВ "Агро-Лан" та ТОВ "Західна агровиробнича компанія", новим орендарем земельної ділянки площею 2,58 (кадастровий номер: :01:001:0179), що належить ОСОБА_1 стало ТОВ "Західна агровиробнича компанія" (том 1, а.с. 130).

Із додаткової угоди (про внесення змін до Договору оренди землі від 20 серпня 2013 року), що укладена 14 лютого 2018 року між сторонами слідує, що внесенні зміни у договір оренди землі в пункти 8 і 9 та викладеного його в новій редакції.

Із відомостей на виплату готівки за №000002701 від 24 липня 2020 року; за №8 від 06 серпня 2019 року; за №000002659 від 16 серпня 2020 року та відомостей № 3 на реалізацію с/г продукції від 30 листопада 2018 року слідує, що ОСОБА_1 розписаний про отримання орендної плати від ТОВ "Західна агровиробнича компанія" по договорах оренди землі (том 1, а.с. 132-137).

Згідно заяв від 04 березня 2020 року, ОСОБА_1 надіслано директору СТОВ "Агро-Лан" повідомлення про свій намір надалі не продовжувати договори оренди належних йому земельних ділянок.

Із інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27 серпня 2021 року та №287011026, №287011241 від 26 листопада 2021 року слідує, що право оренди на належні ОСОБА_1 земельні ділянки передане від СТОВ "Агро-Лан" до ТОВ "Західна агровиробнича компанія". Зокрема, підставою для державної реєстрації державним реєстратором вказано: договір оренди землі від 20 серпня 2013 року та додаткова угода до договору оренди від 13 грудня 2017 року, додаткова угода до договору оренди землі від 14 лютого 2018 року, укладені між ТОВ "Західна агровиробнича компанія", СТОВ "Агро-Лан" та ОСОБА_1 (щодо земельної ділянки із кадастровим номером: :01:001:0179); договір оренди землі від 20 серпня 2013 року, додаткова угод від 10 жовтня 2017 року, додаткова угода до договору оренди землі від 14 лютого 2018 року, укладені між ТОВ "Західна агровиробнича компанія", СТОВ "Агро-Лан" та ОСОБА_1 (щодо земельної ділянки із кадастровим номером: :01:001:0049) (том 1, а.с. 9-10, 12-13, 138-141).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спірні додаткові угоди від 10 жовтня 2017 року та від 14 лютого 2018 року ОСОБА_1 не підписувалися, тому є неукладеними, оскільки відсутні у позивача їх примірники і позивач в судовому засіданні ствердив, що вказані додаткові угоди ним не підписувалися. Крім цього, суд вважав, що саме на відповідачів покладається обов`язок представити докази щодо дійсності підпису ОСОБА_1 на додаткових угодах.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з такого.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема , договори, інші правочини, юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті ). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає у згоді сторін взяти на себе певні обов`язки. У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі ( зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії ), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається та-ким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних ), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як висновок, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За частиною першою статті 14 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, у змагальному процесі позивач повинен довести вимоги, на які посилається, а суд повинен забезпечити змагальність сторін процесу.

У справі, що переглядається ОСОБА_1 звернувся з вимогами про скасування рішень державного реєстратора, усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом зобов`язання повернути земельні ділянки з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що не підписував додаткову угоду від 10 жовтня 2017 року до договору оренди землі від 20.08.2013, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ "АГРО-ЛАН" щодо земельної ділянки площею 2,46 га з кадастровим номером: :01:001:0049 та додаткову угоду від 14 лютого 2018 року до договору оренди землі від 20.08.2013, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ "АГРО-ЛАН" щодо земельної ділянки площею 2,58 га з кадастровим номером: :01:001:0179, умови їх не погоджував.

Разом з тим матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили, що наявні у матеріалах справи оспорювані додаткові угоди підписані не позивачем, а іншою особою.

Зокрема, позивачем не надано висновку судово-почеркознавчої експертизи, який би підтверджував заявлені ним позовні вимоги.

При цьому, ОСОБА_1 не заявляв клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи оспорюваних додаткових угод, що є його правом реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків, хоча і судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції роз`яснювалося учасникам процесу право на проведення вказаної експертизи, проте сторони відмовилися.

Тому, колегія суддів вважає, що позивач не довів належними доказами (висновком почеркознавчої експертизи) заявлених вимог, зокрема відсутність волевиявлення орендодавця про зміну сторони та внесення змін до договору оренди.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи представника позивача, що ТОВ "Західна агровиробнича компанія" не могло набути право оренди спірних земельних ділянок на підставі оспорюваних додаткових угод, за яким відбулася заміна сторони орендаря з огляду на те, що Закон України "Про оренду землі" (далі - Закону), який є спеціальним нормативно-правовим актом у регулюванні правовідносин щодо оренди землі не містить заборони на здійснення такої заміни, а навпаки норма статті 30 Закону передбачає можливість заміни будь-яких умов договору оренди землі, у тому числі щодо сторін договору, за взаємною згодою сторін, а у разі її відсутності - у судовому порядку.

Отже, ОСОБА_1 , підписуючи додаткові угоди, надав згоду на заміну орендаря.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" - адвоката Тетері Світлани Ігорівни слід задовольнити, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" про скасування рішень державного реєстратора, усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом зобов`язання повернути земельні ділянки з чужого незаконного володіння - відмовити.

Згідно з ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким в позові слід відмовити, тому, колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" сплачений ними судовий збір.

Крім цього, згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, за правилами ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

При цьому, за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст.137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" - адвокат Тетеря Світлана Ігорівна заявила клопотання про стягнення судових витрат пов`язаних з надання правової (правничої) допомоги у суді першої інстанції, які становлять 32 707 (тридцять дві тисячі сімсот сім) гривень 58 копійок.

На підтвердження розміру понесених клієнтом витрат представником відповідача було надано: договір №21/11-04 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 05 листопада 2021 року, додаткову угоду №21/11/05-11 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №21/11-04 від 05 листопада 2021 року, рахунок на оплату №299 від 05 листопада 2021 року, платіжне доручення № від 19 листопада 2021 року, акт №21/11/05-11 приймання-передачі наданих послуг в рамках правової (професійної правничої) допомоги за (договором про надання професійної правничої (правової) допомоги №21/11-04 від 05 листопада 2021 року) від 16 грудня 2021 року (том 1, а.с. 214-223).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Іванько О.С. подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на незначний обсяг вчинених представником відповідача дій, характеру правовідносин, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, обґрунтованості та пропорційності витрат на предмет спору, які є не співмірними витратами на професійну правничу допомогу (адвоката) в межах розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає, що клопотання представника ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" - адвоката Тетері С.І. про відшкодування витрат на правничу допомогу та клопотання адвоката Іванько О.С. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги підлягають частковому задоволенню, з врахуванням вимог пункту 4 статті 137 ЦПК України, а саме: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, тому, колегія суддів вважає, що стягненню витрат на правову (правничу) допомогу за суд першої інстанції підлягає 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" - адвоката Тетері Світлани Ігорівни - задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" про скасування рішень державного реєстратора, усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом зобов`язання повернути земельні ділянки з чужого незаконного володіння - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації - село Плоске, Кременецький район, Тернопільської області, поштовий індекс 47040, Паспорт Серія НОМЕР_2 , виданий Кременецький РВ УМВС України в Тернопільській області 27 грудня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (юридична адреса: село Невгоди, Овруцький район, Житомирська область, поштовий індекс: 11162, місцезнаходження: провулок Центральний, будинок 1, місто Дубно, Дубенський район, Рівненська область, поштовий індекс: 35601, , телефон: 067-535-49-41) сплачений ними судовий збір у розмірі 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень, а також, 20 000 (двадцять тисяч) гривень витрат на правову (правничу) допомогу за суд першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді