ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7583/22 Справа № 202/1772/21 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2022 року про роз`яснення судового рішення

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Комбінат Салют Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Державного підприємства Комбінат Салют Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу було задоволено, а саме:

- визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України № 28 від 01 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби безпеки Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби безпеки Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України з 16 квітня 2021 року;

- стягнуто з Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 01 березня 2021 року по 16 квітня 2021 року. Вирішено питання щодо негайного виконання рішення суду в порядку ст. 430 ЦПК України та стягнення судового збору (далі судове рішення) (т.1 а.с.51-54).

02 березня 2022 року постановою Дніпровського апеляційного суду залишено без змін рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року. У вказаній постанові зазначено, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права (т.2 а.с.153-156).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було повернено до суду першої інстанції для усунення недоліків, а саме для визначення судом розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню з ДП «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 (т.1 а.с.172, 173)

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року відмовлено в прийнятті додаткового рішення у даній цивільній справі. Мотивами для відмови слугувало те, що як вбачається із рішення суду за конкретною вимогою було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2021 року по 16 квітня 2021 року (по день ухвалення рішення), також вирішено визнати незаконним та скасувати наказ № 28 про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді; вирішено питання щодо негайного виконання рішення суду в порядку ст. 430 ЦПК України та стягнення судового збору, тобто жодна із заявлених вимог не залишилася поза увагою суду. Додаткове рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.

Також, вказана ухвала обґрунтована тим, що з матеріалів справи вбачається, що, окрім інших, позивач заявив позовну вимогу про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 березня 2021 року до дня поновлення на роботі. При цьому розмір середнього заробітку (а саме конкретна сума) не були предметом дослідження судом у даній справі з огляду на зміст заявленої позивачем конкретної позовної вимоги, яка містила лише відповідний період. Звернуто увагу, що додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом (т.1 а.с.176,177).

24 листопада 2021 року постановою Дніпровського апеляційного суду скасовано ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 7 червня 2021 року, якою відмовлено в прийнятті додаткового рішення у даній цивільній справі, справу направлено для прийняття додаткового рішення до суду першої інстанції (т.2 а.с.76-78).

23 грудня 2021 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська повторно було відмовлено в прийнятті додаткового рішення. Вказана ухвала мотивована тим, що рішенням суду вирішено спір щодо всіх заявлених позовних вимог у межах заявлених вимог та з приводу яких досліджувалися докази у справі, вирішено питання про право і визначено спосіб виконання судового рішення. Окрім того, суд в своїй ухвалі вказав, що під час розгляду цивільної справи суду не було надано доказів виплат позивачу за фактично відпрацьований час. У зв`язку із чим суд був позбавлений можливості здійснити розрахунок середнього заробітку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

14 червня 2021 року від представника відповідача надійшла заява про роз`яснення рішення суду, а саме: роз`яснити який саме розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за який період підлягає стягненню з Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України на користь позивача, згідно ухваленого рішення; роз`яснити порядок виконання Державним підприємством «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, яка відсутня згідно штатного розпису; роз`яснити на якій посаді позивач підлягає негайному поновленню (т.1 а.с.181-183).

24 червня 2021 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська відмовлено в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення у даній цивільній справі. Мотивами для постановлення відповідної ухвали слугувало те, що судове рішення не припускає різного тлумачення, є цілком зрозумілим у зв`язку із чим роз`ясненню не підлягає (т.1 а.с.195, 196).

27 липня 2022 року постановою Дніпровського апеляційного суду скасовано ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення у даній цивільній справі. Постанова обґрунтована тим, що як вбачається з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом не здійснений. Крім того, посада на яку зазначеним рішенням позивача поновлено на підприємстві відсутня, що викликає труднощі у відповідача при виконанні рішення (т.2 а.с.239-241).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2022 року задоволено заяву про роз`яснення рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Роз`яснено, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року, в частині стягнення з Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу 01 березня 2021 року по 16 квітня 2021 року має виконуватись з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Роз`яснено, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби безпеки Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України з 16 квітня 2021 року, у випадку відсутності/скорочення посади на якій поновлено працівника має виконуватись шляхом введення скороченої посади або поновлення на рівнозначній позиції.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою роз`яснити, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2021 року по 16 квітня 2021 року, що підлягає стягненню з Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 , згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року становить 64 242, 66 грн. з урахуваннням встановлених податків та зборів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

За змістом зазначеної норми процесуального права, рішення суду може бути роз`яснено, у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації. Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Положеннями пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 року визначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо практично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Важливою умовою надання роз`яснення суду є правило, за яким суд не повинен змінювати тексту рішення. Отже, суд не має права під виглядом роз`яснення рішення хоча б частково змінювати його, а відтак, роз`яснення рішення це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, які можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладнена, оскільки спостерігається значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення формальних недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року по справі № 823/867/16, від 21 серпня 2018 року по справі № 803/3805/15. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто, заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту, які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України № 28 від 01 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби безпеки ДП «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби безпеки ДП «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України з 16 квітня 2021 року.

Стягнуто з ДП «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 01 березня 2021 року по 16 квітня 2021 року.

Вирішено питання щодо негайного виконання рішення суду в порядку ст. 430 ЦПК України та стягнення судового збору.

У червні 2021 року від представника відповідача надійшла заява про роз`яснення рішення суду, в якій заявник просить роз`яснити рішення суду, а саме: який розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за який період підлягає стягненню з ДП «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України на користь позивача, згідно ухваленого рішення; порядок виконання ДП «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, яка відсутня згідно штатного розпису; роз`яснити на якій посаді позивач підлягає негайному поновленню.

Задовольнячи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року потребувало роз`яснення, оскільки судом не був здійснений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, посада на яку зазначеним рішенням позивача поновлено на підприємстві відсутня, що викликає труднощі у відповідача при виконанні рішення.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі, зважаючи на наступне.

Роз`ясняючи рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки оскаржувана ухвала фактично змінює саме рішення суду в частині посади, на якій має бути поновлено позивача, що є порушенням ст. 271 ЦПК України. І це питання вирішується в порядку виконання рішення суду.

Крім того, відповідно ч 2 ст. 271 ЦПК України, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановлено, що роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Як убачається з матеріалів справи, а саме, пояснень сторін, у квітні 2022 року ДП «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України виплатив ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, однак у розмірі з яким не згоден позивач. Крім того, позивача було поновлено на роботі на рівнозначній посаді.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що наявність або відсутність факту виконання рішення виключає або надає можливість роз`яснення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року.

Проте, вказана обставина, судом першої інстанції, залишена поза увагою та встановлена не була.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про роз`яснення судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2022 року про роз`яснення судового рішення скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко