КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 756/7511/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2335/2022Головуючий у суді першої інстанції - Шевчук А.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді БерезовенкоР.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 46 507,89 грн.

Позов обґрунтованотим, що на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28.12.2010 ОСОБА_1 , отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, та дає згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач в порушення умов договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на29.04.2020 має заборгованість в загальному розмірі 46 5607,89 грн., яка складається із 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 32 277,23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11 519,81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 2 190,85 грн. - процентна складова штрафу (а.с. 4-6 зв.).

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2020 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.12.2010 у розмірі 32 297,23 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» понесені витрати за сплату судового збору у розмірі 1 459,73 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено(а.с. 79-82).

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

При цьому, в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, встановивши факт надання відповідачу кредитних коштів, не мав жодних підстав відмовляти у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по відсоткам (а.с. 90-95).

Рішення суду оскаржено лише позивачем і лише в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено, а відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 19 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У відповідності до розрахунку позивача борг відповідача перед банком станом на 29.04.2020 становить 46 507,89 грн., який складається із: 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 32 277,23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11 519,81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 2 190,85 грн. - процентна складова штрафу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав на відсутність погодження між сторонами кредитного договору умов та правил використання кредиту, однак, до позову було додано копію належним чином завіреної довідки про умови кредитування за кредитною картою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана безпосередньо ОСОБА_1 28.12.2020, тобто у день укладання безпосередньо кредитного договору. У даній довідці зазначено розрахунок відсотків та строки внесення місячних платежів (а.с. 33).

Отже, підписуючи довідку про умови кредитування за кредитною картою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторонами було погоджено усі істотні умови кредитування, тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 11 519,81 грн.

Разом з цим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем до тіла кредиту зараховувалися нарахована та не погашена пеня за несвоєчасність сплати боргу, у зв`язку із чим був сформований прострочений кредит, який у подальшому збільшувався на розмір нарахованої та не сплаченої пені.Вказані дії позивача суперечать положенням ст. 1054 та 1049 ЦК України.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи, що позивачем зараховувалась пеня до тіла кредиту, у апеляційного суду відсутня можливість перевірити заявлену до стягнення суму пені, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 2 190,85 грн. - процентна складова штрафу задоволенню не підлягають.

Під час розгляду справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо стягнення відсотків на користь позивача, тому вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 3 153,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків скасувати та ухвалити і цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 11 519(одинадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять),81 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір у розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три),00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська