Справа №: 272/1093/21
Провадження № 2/272/69/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідачки - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, суд -

встановив:

представник позивача звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . Вищевказані земельні ділянки ОСОБА_4 успадкувала відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька, ОСОБА_5 , прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай).

ОСОБА_4 02 лютого 2005 року склала два заповіти, якими усе що їй належатиме та день смерті заповіла позивачу. ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , прийняв спадщину після її смерті відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України та частково її оформив, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Житловий будинок АДРЕСА_1 був знесений.

Позивач позбавлений можливості оформити свої права на спадкові земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства у позасудовому порядку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не були виготовлені спадкодавцями.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати з відповідачки на його користь не стягувати.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, обгрунтувавши наведеними у позовній заяві обставинами.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що вона також має права на частку у зазначеному спадковому майні. Відзиву на позов у наданий судом строк не подавала.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 (а.с. 5,10). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 успадкувала відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року 1/2 частину вказаних земельних ділянок після смерті свого чоловіка, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6,9,11,12,15,16,39). Відповідачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька, ОСОБА_5 , також прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 31-37).

ОСОБА_4 02 лютого 2005 року склала два заповіти, якими усе що їй належатиме та день смерті заповіла позивачу (а.с. 42,43). ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , прийняв спадщину після її смерті відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України та частково її оформив, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13,41,42,43).

Житловий будинок АДРЕСА_1 був знесений (а.с. 14).

Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відсутні (а.с. 9,10,11,31-37, 41).

Позивач позбавлений можливості оформити свої права на спадкові земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства у позасудовому порядку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не були виготовлені спадкодавцями (а.с. 19).

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР від 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР від 1963 року визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги

належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР від 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 п. п. «б» п. «г» ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; прийняття спадщини.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власницею спадкового майна.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у рівних частках успадкували майно після смерті ОСОБА_5 , а тому на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 останній належала 1/2 частина земельної ділянки площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства.

Ураховуючи зазначене суд задовольняє позов частково та визнає за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 , як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням клопотання позивача суд не стягує з відповідачки на його користь судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 , як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець