Справа № 308/1436/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця - адвокатеса Муртазіна Наталія Миколаївна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2021 року, ухвалене суддею Бенцою К. К., повне судове рішення складено 06.12.2021,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання.

Позов обґрунтував тим, що з 14 вересня 2020 року він є особою з інвалідністю першої групи. Єдиним його доходом є пенсія, яка станом на грудень 2020 року становила 1 638 грн, та державна соціальна допомога особам з інвалідністю у розмірі 1 712 гривень. Інших доходів він немає.

Зазначав, що він проживає в одній квартирі разом зі своєю колишньою дружиною, сином ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_3 , в якої є двоє неповнолітніх дітей. Із сином та колишньою дружиною в нього склалися неприязні відносини. Вони постійно його ображають, принижують та нічим не допомагають. Маючи хронічні захворювання він потребує постійного лікування, а тому щомісячна сума, яка залишається після понесених ним витрат на лікування, становить біля 712 грн та є меншою за мінімальний прожитковий мінімум. У зв`язку з цим він не може забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності та харчуванням. Зважаючи на скрутне матеріальне становище вимушений звернутися з позовом до свого працездатного сина про стягнення з нього аліментів на своє утримання.

Посилаючись на наведені вище обставини просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця - адвокатка Муртазіна Н.М., посилався на незаконність та необґрунтованість зазначеного рішення суду внаслідок порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що місцевим судом належним чином не враховано його інвалідність першої групи, неможливість самостійного пересування, повноцінного самообслуговування та потребу в постійному лікуванні. Через відсутність будь-якої допомоги з боку відповідача він опинився у скрутному матеріальному становищі, за межею бідності, а сукупний його дохід не забезпечує життєдіяльність. При цьому його син є працездатним та має змогу надавати йому матеріальну допомогу, однак такої допомоги не надає.

Стверджував і те, що відмовляючи у задоволенні його позову місцевий суд помилково мотивував своє рішення тим, що ним не надано доказів на підтвердження походження дитини від батька (кровне споріднення) або наявність між позивачем та відповідачем інших юридично значущих зв`язків (усиновлення), оскільки в судовому засіданні, а також у відзиві на позовну заяву відповідач визнав, що позивач є його батьком.

З огляду на наведені вище обставини просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити. Водночас просив поновити йому строк на апеляційне оскарження цього рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16.02.2022, зокрема поновлено ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця - адвокатка Муртазіна Н.М., строк на апеляційне оскарження рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2021.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02.03.2022 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

09.03.2022 до Закарпатського апеляційного суду повернувся не вручений відповідачу ОСОБА_2 лист з ухвалою та апеляційною скаргою разом із довідкою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Стаття 131 ЦПК України встановлює обов`язок учасників процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

15 квітня 2022 року від представниці позивача - адвокатеси Муртазіної Н.М. до Закарпатського апеляційного суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів із зазначенням причин неможливості їх подання до суду першої інстанції, в якому вона просила приєднати до матеріалів справи: - копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 від 13.01.2022; - копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 по 4 квартал 2021 року станом на 28.03.2022; - копію відповіді на адвокатський запит Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з січня по грудень 2021 року; - копію відповіді на адвокатський запит Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради від 25.02.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, установленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, окрім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами першою, другою та четвертою статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з сімейних відносин, окрім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду в справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і предметом спору є стягнення аліментів, а відтак ця справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідачки, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 місцевий суд виходив із того, що позивачем не доведено факту спорідненості або наявності інших юридично значущих зв`язків (усиновлення) з відповідачем ОСОБА_2 .

Проте колегія суддів із такими висновками місцевого суду погодитись не може, оскільки таких суд дійшов із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2022, батьком ОСОБА_2 (відповідача) є ОСОБА_1 (позивач).

Позивач є інвалідом першої групи з терміном інвалідності безстроково, причиною інвалідності є загальне захворювання, що підтверджується випискою з акта огляду медико-санітарною експертною комісією Ужгородської міжрайонної медико-соціальної експертизи № 664244 від 14.09.2020 (а.с.6).

Згідно з довідками Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області № 1948 від 25.11.2020 (а.с.7) та від 21.02.2022 № 0700-0503-8/8897 ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію, зокрема за січень - грудень 2021 року йому була нарахована пенсія в загальній сумі 23 814 грн, з якої за мінусом відрахувань, фактично було виплачено 19 171,20 гривень. Як зазначено у довідці від 21.02.2022 з пенсії ОСОБА_4 проводяться відрахування з 01.12.2016 в розмірі 20% згідно з постановою від 30.09.2016 у виконавчому провадженні № 51442567, виданою Ужгородським МВ ДВС Південно-Західного МУ МЮ (м. Івано-Франківськ).

Як убачається з відомостей від 28.03.2022 № 0701-22-00498 із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 28.03.2022 ОСОБА_1 отримував з 1 кварталу по 4 квартал 2021 року соціальні виплати з Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради, загальний розмір яких склав 7 873,34 гривень.

З листа Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради від 25.02.2022 за № 373/31.03-10 слідує, що станом на 25.02.2022 ОСОБА_1 , інвалід першої групи «Б», на обліку в цьому департаменті як отримувач державних соціальних допомог не перебуває.

Отож, єдиним джерелом доходу позивача є пенсія в розмірі 2 200 грн, із якої здійснюються відрахування у розмірі 20% за виконавчим документом.

Як слідує з довідки, виданої Ужгородським міським центром зайнятості від 25.05.2021 за № 475, ОСОБА_2 станом на 25.05.2021 на обліку в Ужгородському міському центрі зайнятості не перебуває (а.с.19).

Згідно з довідкою, виданою Департаментом соціальної політики Ужгородської міської ради від 26.05.2021 за №34.04.03-08/224, ОСОБА_2 станом на 26.05.2021 на обліку як отримувач державних соціальних допомог в Департаменті соціальної політики Ужгородської міської ради не перебуває (а.с.20).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним уважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей із утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з указаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі.

За приписами статей 204, 205 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Отже, колегія суддів констатує, що позивач є пенсійного /непрацездатного/ віку, тобто має 70 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), є інвалідом першої групи «Б», потребує лікування, єдиним джерелом його доходу є пенсія в розмірі 2 200 грн, із якої здійснюються відрахування у розмірі 20% за виконавчим документом, а тому він потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, який є його сином, не надає, хоча є працездатним і може сплачувати аліменти на утримання батька. Протилежного, що відповідач не є працездатним або ж існують підстави для його звільнення судом від обов`язку утримувати батька, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами свої вимоги до ОСОБА_2 , що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Водночас колегія суддів не погоджується з вимогою позивача про необхідність присудження аліментів на його утримання з дня пред`явлення позову, оскільки це правило застосовується при присудженні аліментів на дитину (стаття 191 СК України) або щодо утримання повнолітньої дочки, сина (стаття 201 СК України), у даному випадку застосуванню підлягає глава 17 «Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання», яка не передбачає присудження аліментів на утримання батьків із дня пред`явлення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», заява № 4909/04, рішення ЄСПЛ від 10.02.2010, § 58).

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає частково слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржене рішення місцевого суду, на підставі ст. 376 ЦПК України, скасуванню з одночасним прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця - адвокатеса Муртазіна Наталія Миколаївна, задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) щомісячно аліменти у розмірі ј частини всіх видів його доходів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді