Номер провадження: 22-ц/813/224/22
Справа № 500/4205/19
Головуючий у першій інстанції Жигулін С.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року про забезпечення доказів по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Просить суд прийняти рішення, яким встановити стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня подачі позову до досягнення повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 щомісячно (в.м, а.с.1-2).

09 лютого 2021 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення доказів шляхом витребування з ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» інформації та документів щодо ОСОБА_1 (в.м., а.с.12-14).

09 лютого 2021 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області заяву ОСОБА_3 задоволено, забезпечено докази шляхом витребування з ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» відомостей, зазначених в заяві (в.м., а.с. 16-19).

23 березня представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направив засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про забезпечення доказів. Апелянт наголошує, що на виконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2020 року була витребувана з ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» інформація щодо ОСОБА_1 , а тому, апелянт вважає, що не було необхідності витребувати вже надану інформацію. На думку апелянта, оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального права. Адже, як зазначає апелянт, ОСОБА_1 було подано заяву про відвід судді Жигуліна С.М., проте за період знаходження вказаної заяви, не вирішуючи питання про відвід, суддя провів два судових засідання. Апелянт звертає увагу на те, що суддя не міг вчиняти будь-яких процесуальних дій пов`язаних з подальшим рухом справи, зокрема вирішувати питання про забезпечення доказів, не вирішивши питання про відвід судді. Крім того, апелянт вказує на те, що його не було належним чином повідомлено про проведення засідання 09 лютого 2021 року. Тому, апелянт просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року (в.м., а.с. 20-25).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

11 липня 2022 року до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гришка С.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.

26 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гришко С.О. направив клопотання, в якому просив провести судове засідання без участі апелянта та його представника, ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року скасувати.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції до суду не подавала.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи клопотання про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що докази, вказані в клопотанні можуть мати відношення до предмету спору, що у свою чергу є підставою для дослідження вказаних документів.

Апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

11 червня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Просить суд прийняти рішення, яким встановити стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня подачі позову до досягнення повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 щомісячно (в.м, а.с.1-2).

09 лютого 2021 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення доказів шляхом витребування з ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» інформації та документів щодо ОСОБА_1 (в.м., а.с.12-14).

09 лютого 2021 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області заяву ОСОБА_3 задоволено, забезпечено докази шляхом витребування з ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» відомостей, зазначених в заяві (в.м., а.с. 16-19).

В обґрунтуванні апеляційної скарги представник апелянта зазначав, що 20 серпня 2020 року на адресу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області була направлена заява про відвід судді Жигуліна С.М., яка 26 серпня 2020 року була зареєстрована за вх. №27008/20. Представник апелянта зауважує, що розгляд заяви про відвід судді розглянуто не було (в.м., а.с. 22-23).

Згідно з відповіддю керівника апарату Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області вих.№05-03/26/2021 від 15.03.2021 року на адвокатський запит адвокатові Гришку С.О. повідомлено про те, що заява про відвід судді Жигуніла С.М, у справі №500/4205/19 не розглянута (в.м., а.с. 27).

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно із ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Порядок вирішення заявленого відводу визначений у статті 40 ЦПК України. Відповідно до положень цієї статті питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

При цьому, відповідно до вимог ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що до вирішення суддею заяви про відвід цей суддя не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов`язаних із подальшим процесуальним рухом справи. За результатами розгляду заяви, поданої у строки, встановлені частиною третьою статті 39 ЦПК України, суд може постановити ухвалу або про її задоволення, або про відмову у задоволенні. У разі подання такої заяви з порушенням процесуальних строків, або повторно з підстав заявлених раніше, вона має бути залишена без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді в порушення зазначених вимог ЦПК України не була розглянута, а отже за таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки склад суду до вирішення заяви про відвід не відповідав вимогам незалежного та неупередженого суду, встановленого законом й, відповідно, не міг вирішувати жодне процесуальне питання, крім вирішення заявленого відводу.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 27 травня 2020 року по справі №2-18/11 та в постанові від 08 липня 2020 року у справі№ 495/11830/18.

При цьому, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року про забезпечення доказів - скасувати.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький