Справа № 694/1513/20
провадження № 2/694/66/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.09.2022 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ), представник позивача адвокат Павленко Сергій Іванович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №53 від 21.05.2013 року) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 32041,14 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням автомобіля марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_3 та витрати на лікування в сумі 5171 грн., а всього 37212,14 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в сумі 840,80 грн. та оплатою правничої допомоги в сумі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2020 року, близько 8 год., водій автомобіля марки CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 , рухаючись по пр-ту Шевченка в м. Звенигородці в напрямку м. Умані, на перехресті вул. Шмідта та пр-та Шевченка, не виконав вимогу заборонного червоного сигналу світлофора про зупинку і, продовживши рух, скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21093, д.н.з НОМЕР_3 , яким керував позивач. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. е п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. На місце ДТП прибули працівники Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП. В послідуючому матеріали справи були направлені до суду для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, однак постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області Тептюка Є.П. від 21.09.2020 року провадження в адміністративній справі було закрите в зв`язку з відсутністю в діях відповідача складу адміністративного правопорушення. Позивач не був присутнім під час розгляду вказаної справи та оскаржив постанову районного суду в апеляційному порядку. Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченка М.О. апеляційну скаргу задоволено частково, постанову районного суду відносно ОСОБА_3 , скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Позивач зазначає, що з матеріалів адміністративної справи № 707/1911/20 та наданих ним доказів вбачається, що саме відповідач ОСОБА_3 не виконав вимог п.п. е п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, здійснював рух на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода. Крім матеріальних збитків через пошкодження його автомобіля, позивач також поніс витрати, пов`язані з лікуванням травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, становлять 5171 грн.

Представник відповідача адвокат Ткачук-Коваленко О.В. подав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає, що збитки ОСОБА_1 завдані внаслідок порушень Правил дорожнього руху самим позивачем, однак через необ`єктивні дії працівників поліції, які склали первинні документи на місці дорожньо-транспортної пригоди, довести свою позицію та встановити фактичні обставини вже неможливо. Під час судового розгляду в суді першої інстанції суд правильно прийшов до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та виніс відповідну постанову. 30.10.2020 року Черкаський апеляційний суд також дійшов до висновку про неможливість встановити винуватість особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному провадженні без виклику сторін.

14.12.2020 року до Звенигородського районного суду представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 16.12.2020 року вирішено здійснити перехід з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

19.01.2021 року до Звенигородського районного суду представником відповідача подано клопотання про допит свідка та приєднання до матеріалів справи індивідуальної амбулаторної картки хворого.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.01.2021 року у справі призначено автотоварознавчу експертизу та судово-медичну експертизу. Провадження у справі зупинено.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.05.2021 року провадження у справі відновлено та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21.09.2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.07.2020 року серії ДПР18 №247928 ОСОБА_3 24.07.2020 року, о 08 год. 05 хв., керуючи автомобілем «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_4 на перехресті вул. Шмідта та просп. Шевченка в м. Звенигородка, не виконав вимогу заборонного сигналу світлофора та, продовживши рух далі, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ21093» д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а їх власники матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_3 , порушив вимоги п. 16.8 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_3 1991 року випуску, червоного кольору, є ОСОБА_1 (а.с. 9), а власником автомобіля Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_4 2008 року випуску, синього кольору, є ОСОБА_3 (а.с. 10).

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.09.2020 року закрите провадження в справі відносно ОСОБА_3 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 30.10.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2020 року відносно ОСОБА_3 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З диску відеозапису, наданого стороною позивача, вбачається, що автомобіль Шевролет Авео, д/н НОМЕР_4 під керуванням відповідача, рухаючись по пр.. Шевченка у м.Звенигородка, не виконав вимогу заборонного червоного сигналу світлофору і продовжив рух через перехрестя з вул. Шмідта, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ 21093, д/н НОМЕР_3 , під керуванням позивач, що рухався через вказане перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофору.

Аналогічні дані вбачаються з фото таблиці, вивченої судом під час судового розгляду (а.с.36-136).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сином. 24.07.2020 року, біля 8 години ранку син відвіз її на роботу, хвилин через 10 перетелефонував та повідомив, що потрапив у ДТП. Приїхавши на місце ДТП, ссвідок побачила, що автівка сина в кюветі, також поруч стояв ще автомобіль, в якому були чоловік і жінка. Про обставини події ОСОБА_4 відомо зі слів позивача, Відеозапис, на якому зафіксовано ДТП, вона взяла у лісгоспі, де сама працює. Також свідок пояснила, що час, зазначений на відеозапису, не співпадає з часом, коли відбулася аварія, оскільки на камерах таймер не був переведений на літній час.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що наприкінці липня 2020 року біля 8 години ранку він їхав на своїй автівці Опель синього кольору на перехресті вулиці Шмідта та пр..Шевченка у м. Звенигородка, зупинився на перехресті на червоний сигнал світлофора, перед ним стояло ще два автомобіля. Коли загорівся зелений, перший автомобіль проїхав перехреся, а коли другий автомобіль червоного кольору почав рухатися, в нього в`їхав синій автомобіль справа.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що наприкінці липня 2020 року він рухався на своєму автомобілі ЗАЗ білого кольору, під`їхав до перехреся вул.. Шмідта і пр..Шевченка у м. Звенигородка, зупинився на червоний колір, за ним стояв автомобіль ВАЗ червоного кольору. Коли загорівся зелений сигнал, ОСОБА_6 проїхав перехрестя, за ним поїхав ВАЗ і в цей момент свідок почув звук удару, зрозумів, що позаду зіткнулися дві автівки. Свідок не викликав поліцію і швидку, а поїхав далі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працює комп`ютерним інженером у лісгоспі. Наприкінці липня 2020 року працівниця лісгоспу ОСОБА_4 з дозволу керівництва отримала відео з камер відео спостереження, на якому було зафіксовано ДТП, що сталося за участі її сина 24.07.2020 року.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що наприкінці липня 2020 року він знаходився о 8-00 годині на перехресті вул.. Шмідта та пр..Шевченка у м. Звенигородка, бачив, як синій автомобіль, рухаючись на червоний сигнал світлофору, в`їхав у червоний ВАЗ, яким керував позивач, червону автівку відкинуло у кювет. ОСОБА_9 підійшов до автомобілю та намагався допомогти водію.

Аналогічні покази надала свідок ОСОБА_10 , допитана у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що наприкінці липня 2020 року він їхав на своєму автомобілі, на перехресті вул..Шмідта та пр..Шевченка у м. Звенигородка зупинився на червоний сигнал світлофору, перед ним стояв синій Шевроле. Поки горів червоний сигнал, Шевроле почав рух і в`їхав у червоний ВАЗ, що рухався на зелене світло, ВАЗ відкинуло у кювет.

З повідомлення Звенигородської ЦРЛ від 09.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні в період з 24.07.2020 року по 12.08.2020 року з видачею листа непрацездатності. Діагноз: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій лівого стегна. Травма отримана під час ДТП. Отримував відповідне лікування та був направлений для проходження МРТ головного мозку в м. Черкаси (а.с. 20, 24).

Згідно наданого позивачем розрахунку вартість придбаних ліків становить 3971,00 грн., а вартість МРТ згідно чека становить 1200,00 грн. (а.с. 22,23).

Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи №4/2021 від 10.02.2021 року ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на момент ДТП 24.07.2020 року з урахуванням зносу автомобіля складає: 32134,54 грн. (Тридцять дві тисячі сто тридцять чотири гривни 54 копійки). Матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля позивачу ОСОБА_1 внаслідок механічних пошкоджень автомобіля марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_3 під час ДТП 24.07.2020 року, складає: 32041,14 грн. (Тридцять дві тисячі сто тридцять чотири гривни 54 копійки). Відновлення автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_3 за принципом внеску є економічно-недоцільним (згідно п.7.17 Методики), обсяг, характер і вартість робіт з відновлення наведені в ремонтній калькуляції (а.с.166-213).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-9-01/47 від 27.01.2021 року у ОСОБА_1 мало місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забійної рани м`яких тканин лівого стегна, які спричинені дією тупого твердого предмету, давність спричинення їх може відповідати часу вказаному в ухвалі суду, тобто 24.07.2020 року і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_1 могли виникнути під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.219-220).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5ст. 1187 ЦК, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль позивача ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження, а сам позивач зазнав матеріальних збитків, сталась за участю відповідача ОСОБА_3 , який керував автомобілем, що є джерелом підвищеної небезпеки.

Винуватість відповідача ОСОБА_3 не була доведена під час розгляду судом протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, складеного відносно нього працівниками поліції за ст. 124 КУпАП. Однак суд апеляційної інстанції не погодився з висновком місцевого суду та вказав на те, що суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення без достатніх підстав. Доводи, на які послався суд першої інстанції, не дають підстав беззаперечно стверджувати, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, а покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вказують протилежне.

Дослідивши в ході судового розгляду дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , показання позивача ОСОБА_1 в якості свідка, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , матеріали відеоспостреження за 20.07.2020 року, надані позивачу ДП «Звенигородське лісове господарство» та відповідну фото таблицю, суд приходить до переконання, що в діях відповідача наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З показань вказаних свідків та матеріалів відео спостереження вбачається, що водій ОСОБА_3 дійсно рухався на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Своїми неправомірними діями відповідач завдав матеріальних збитків позивачу, а тому повинен відшкодувати їх в повному обсязі.

В п. 14 Постанови ВССУ міститься роз`яснення про те, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Пункт 15 Постанови вказує на те, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У висновку авто товарознавчої експертизи, яка була проведена за ухвалою суду, зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 41496,77 грн., а ринкова вартість цього автомобіля на момент ДТП 24.07.2020 року з урахуванням зносу складає 32134,54 грн. Таким чином відновлення автомобіля є економічно недоцільним, а тому він вважається фізично знищеним.

В даному випадку відшкодуванню потерпілому підлягає вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди - 32134,54 грн., але, оскільки позивач просить стягнути 32041,14 грн., суд не може вийти за межі заявлених вимог та стягує саме таку суму.

Вирішуючи питання відшкодування матеріальних витрат на амбулаторне лікування наслідків дорожньо-транспортної пригоди суд виходить з наступного.

Згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, наявні у позивача ОСОБА_1 могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за вказаних обставин. Також факт проходження лікування підтверджується повідомленням Звенигородської ЦРЛ щодо придбання відповідних ліків та проведення обстежень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути лише витрати на проведення МРТ головного мозку в сумі 1200 грн., оскільки саме такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами (направлення лікаря, чек про оплату послуги). Факт придбання медикаментів, які використовувались в ході амбулаторного лікування позивача, не доведені належними доказами, а тому відшкодуванню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позову у сумі 840,80 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 751,08 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Крім того, позивачем понесено витрати на правову допомогу у сумі 12000,00грн. В підтвердження понесених витрат надано Договір про представництво в цивільному процесі від 03.11.2020 року, розрахунок вартості наданих послуг та квитанцію про їх оплату.

Щодо витрат на проведення авто товарознавчої експертизи, то, згідно до наданої представником позивача квитанції, ці витрати склали 2500 гривень, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення вказана сума .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 82, 258-268,273,352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) 32041,14 грн. (тридцять дві тисячі сорок одну) грн. 14 коп. в рахунок відшкодування пошкодження автомобіля ВАЗ21093 реєстраційний номер НОМЕР_3 та витрати на лікування в сумі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп., а всього 33241 (тридцять три тисячі двісті сорок одну) грн.. 14 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 751,08 грн. судового збору, 2500,00 гривень витрат за проведення експертизи та 12000,00грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлений 27.09.2022.

Суддя Д.І.Сакун