ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України

за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Шишкіним О.В., в м.Харкові, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він звернувся до Головного управління ДМС в Харківській області, з приводу оформлення громадянства України, на підставі того, що його рідна бабуся, ОСОБА_2 є громадянкою України та була зареєстрована і постійно проживала на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 16 вересня 1989 року по 03 червня 1997 року проживала за адресою: АДРЕСА_2 , а потім з 29.01.2013р. і по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Заявник з метою набуття громадянства подав до Головного управління ДМС в Харківській області всі вище перелічені документи, які підтверджували, що його рідна бабуся ОСОБА_2 станом до 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України, однак йому було відмовлено в прийнятті документів на оформлення громадянства та повідомлено, що з метою підтвердження юридичного факту - постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом до 24 серпня 1991 року йому необхідно звернутися до суду.

На підставі вищевикладеного, заявник просив суд встановити юридичний факт постійного проживання на території України громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період часу з 16.09.1989 року до 24 серпня 1991 року , яка є рідною бабусею Заявника ОСОБА_1 , що має посвідку на постійне проживання в Україні.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України задоволено.

Встановлено юридичний факт постійного проживання на території України громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період часу з 16.09.1989 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є рідною бабусею заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має посвідку на постійне проживання в Україні, серія НОМЕР_2 від 31.10.2016 року.

Рішення суду обґрунтовано доведеністю обставин, на які посилається заявник.

Рішення оскаржило Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Зазначає, що Управління ДМС не було належним чином, як вимагає того положення ЦПК України повідомлено про дату, час і місце засідання суду, чим позбавлено можливості щодо участі в судовому засіданні по справі.

Розпорядженням Верховного суду України від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду. Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судових повідомлень учасникам справи на їх електронні адреси.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною бабусею ОСОБА_1 , що підтверджується наданими документами, а саме:

-свідоцтво про народження ОСОБА_1 , виданого повторно 27.04.2005 року, серії НОМЕР_3 , в якому вказано, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_3 виданого повторно від 23.06.1997 серія НОМЕР_4 , де батьками ОСОБА_3 вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

-свідоцтвом про укладеня шлюбу від 13.05.1986 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , де після одруження ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

ОСОБА_2 з 16.09.1989 року та станом на 24 серпня 1991 року зареєстрована та постійно мешкала по АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями в будинковій книзі (а.с. 24-28).

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_8 , остання з 19.09.1989 року та станом на 24.08.1991 року працювала на території України (а.с. 22-23).

Районний суд, задовольняючи заяву, своє рішення мотивував тим, що надані суду заявником докази доводять той факт, що ОСОБА_2 постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року. Прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання баби заявника на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття онуком громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником громадянства України.

Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001р., в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006р., затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Проаналізувавши зазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Разом з тим, в апеляційній скарзі Управління ДМС посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме неналежне повідомлення управління про дату, час і місце розгляду справи.

Так, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно ( ст.128 ЦПК України).

Однак, матеріали справи не містять відомостей про отримання Управлінням ДМС судової повістки про виклик до суду на 30.09.2021 року.

Як встановлено ч.3 п.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є обгрунтованими та дають підстави колегії суддів апеляційного суду для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення з приводу заяви ОСОБА_1 .

Вбачається, що наведені вище правові норми дають підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення юридичного факту постійного проживання на території України громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у період часу з 16.09.1989 року до 24 серпня 1991 року, яка є рідною бабусею заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має посвідку на постійне проживання в Україні, серія НОМЕР_2 від 31.10.2016 року.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не містять жодних заперечень з приводу заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2021 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання на території України громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період часу з 16.09.1989 року до 24 серпня 1991 року, яка є рідною бабусею заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має посвідку на постійне проживання в Україні, серія НОМЕР_2 від 31.10.2016 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.07.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна