Справа № 509/4680/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Овідіополь справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великодолинська селищна рада Одеського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

07.09.2021 р., ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Молодіжненською сільською Радою народних депутатів 16.06.1994 р. на підставі розпорядження Овідіопольської районної адміністрації від 18.11.1993 р. за №1160, право власності на яку зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 23.06.1994 р. в книзі під №74 та встановити факт, що має юридичне значення, а саме, визнання застереження, що не відповідає вимогам діючого законодавства України - недійсним.

Обґрунтовано заяву тим, що чоловіку заявниці належав житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Молодіжненською сільською Радою народних депутатів 16.06.1994 р. на підставі розпорядження Овідіопольської районної адміністрації від 18.11.1993 р. за №1160, право власності на яку зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 23.06.1994 р. в книзі під №74.

Рішенням Виконкому Молодіжненської с/р. народних депутатів Овідіопольського району Одеької області від 08.04.1994 р. за №36 про зміну нумерації будинків, змінено нумерацію житлового будинку під №18 на №34 .

Листом приватного нотаріуса Одеського РНО Одеської області Білобровою О.М. від 05.08.2021 р. заявнику роз`яснено, що з наданих нею документів не вбачається, що її померлий чоловік є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами під АДРЕСА_3 , тому що, в свідоцтві про право власності на житловий будинок під №18 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , закреслено №18 та дописано застереження, яке не засвідчено написом «закреслене не читати, дописаному вірити», у зв`язку з цим не вбачається що померлому належить вищевказаний житловий будинок.

ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надіслав пояснення, просив розглянути заяву за відсутності представника, розглянути справу відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст. 211 ЦПК України.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, заявник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та надав про це відповідні докази.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального Кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту що має юридичне значення.

Враховуючи вищенаведене, з метою захисту прав заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 273, 293, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Молодіжненською сільською Радою народних депутатів 16.06.1994 р. на підставі розпорядження Овідіопольської районної адміністрації від 18.11.1993 р. за №1160, право власності на яку зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 23.06.1994 р. в книзі під №74.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, визнання застереження, що не відповідає вимогам діючого законодавства України - недійсним.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя Кочко В.К.