Справа № 595/745/22
Провадження № 2/595/264/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.

представник позивача адвокат Пасічник А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Пасічник А.З., звернулася в суд з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить, з урахуванням змін, стягнути з ОСОБА_2 в її користь: додаткові витрати на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Бучацькому коледжі Подільського ДАТУ за минулий час, за 2019-2021 навчальні роки в сумі 10750 грн; додаткові витрати за проживання у студентському гуртожитку сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий час, за період 2019-2021 роки в сумі 2700 грн; аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з його навчанням у Бучацькому коледжі Подільського ДАТУ в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення ним 23-річного віку. Вимоги обґрунтовує тим, що останні роки ОСОБА_2 не бере участі ані в житті сина, ані в частковій оплаті навчання чи його лікування. Позивач одна не може повною мірою забезпечити усі потреби дитини. Також не може нехтувати його здоров`ям чи освітою тільки через відсутність коштів. Відповідач не працює офіційно, чим і мотивує те, чому не дає грошей сину. Проте, їй відомо, що він їздить на заробітки за кордон, є здоровим і працездатним, а тому має змогу сплачувати аліменти на сина до 23 років у зв`язку із його навчанням.

Ухвалою судді від 28 липня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

06 вересня 2022 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Андрусенка І.Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до нього в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення ним 23-річного віку відмовити, вмотивований тим, що син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття. На даний час він навчається у Бучацькому коледжі Подільського ДАТУ на денній формі навчання за контрактом, за спеціальністю «менеджмент». В період навчання з 2019 по 2023 роки позивач оплатила за навчання сина в сумі 29000 грн, з яких 4000 грн надав він, та за проживання у гуртожитку 5400 грн. Зазначає, що загальна сума коштів, яку оплатила позивач становить 17450 грн, половину з яких 13450 грн, він погоджується сплатити. Позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів не визнає, оскільки всупереч вимогам законодавства, остання не надала жодного доказу, який би підтверджував його можливість сплачувати аліменти саме в такому розмірі який вона просить. Переконує, що на даний час він не працевлаштований та не зареєстрований як приватний підприємець, додаткових доходів немає. Окрім того, на його утриманні перебуває матір пенсійного віку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно довідки з Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 18.08.2022 він не отримує доходів з яких би сплачувались страхові внески до ПФУ. Відповідач заперечує, що він їздить на заробітки за кордон, як про це зазначає позивач, оскільки такої можливості у нього немає, так як на даний час на території України запроваджено режим воєнного стану, і йому, як військовозобов`язаному, заборонено виїжджати за межі України. Крім того, у нього існують обмеження на перетин кордону, застосовані державним виконавцем під час виконавчого провадження у справі про стягнення аліментів з 05.02.2021. Натомість, позивач на даний час перебуває за кордоном на роботі, що свідчить про краще матеріальне становище ніж у відповідача. Окрім того, вважає, що останньою неправильно зазначено формулювання позовних вимог, оскільки аліменти повинні стягуватися судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися. Оскільки у нього немає можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, просить в частині позовних вимог щодо стягнення таких відмовити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Пасічника А.З. про витребування з Державної прикордонної служби України (01601, вул.Володимирська,26, м.Київ) інформації про перетин кордону ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянином України, за період з 01 січня 2019 року до 01 липня 2022 року.

13 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну підстав позову, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь: додаткові витрати на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Бучацькому коледжі Подільського ДАТУ за минулий час, за 2019-2021 навчальні роки в сумі 10750 грн; додаткові витрати за проживання у студентському гуртожитку сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий час, за період 2019-2021 роки в сумі 2700 грн; аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з його навчанням у Бучацькому коледжі Подільського ДАТУ в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення ним 23-річного віку. Дану заяву мотивує тим, що змінилися обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, вказує, що окрім уже понесених витрат, які описані в позовній заяві є ще великий перелік буденних витрат, які вона змушена нести самостійно без участі батька. Адже, сину потрібно купувати їжу, вітаміни для підтримки гармонійного розвитку організму, ліки під час сезонних захворювань, харчуватися в навчальному закладі, оплачувати проїзд до навчального закладу і додому. Окрім того, сину потрібно купувати одяг, так як він росте і один одяг неможливо одягати декілька років підряд. Вказує, що вона сама оплачує комунальні послуги, інтернет та мобільний зв`язок, що необхідно сину для навчання, оскільки багато лекцій тепер відбувається онлайн. Також, для навчання йому потрібні канцелярські приладдя, які з часом закінчуються та зношуються, однак батько цим не цікавиться. Крім того, в червні цього року в неї виявлено гінекологічне захворювання фіброміома тіла матки, в кінцевому результаті лікарем було встановлено, що необхідно таку видаляти. Зазначає, що перед операцією їй потрібно було зробити цитологію, біопсію ендометрію та лабораторні дослідження, однак це лікування є досить затратним, що призвело до погіршення її матеріального стану. Переконує, що внаслідок наведених обставин вона не може одна нести усі витрати, пов`язані з вихованням та утриманням сина.

27 вересня 2022 року ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області задоволено клопотання представника відповідача адвоката Андрусенка І.Я. про витребування в Державної прикордонної служби України (01601, вул.Володимирська,26, м.Київ) інформації про перетин кордону ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 01 січня 2021 року по теперішній час.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Представник позивача адвокат Пасічник А.З., будучи присутнім у судовому засіданні, позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання не з`явилися. У поданій заяві представник відповідача адвокат Андрусенко І.Я. просив розглядати справу без його та відповідача участі з урахування позиції сторони відповідача, яка викладена у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим 08 травня 2018 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Поряд з тим встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27 липня 2003 року, зареєстрованому у Ріпинецькій сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №8, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2019 року (справа №595/582/19) розірвано.

Як вбачається з рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 червня 2019 року у справі №595/669/19, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя с.Ріпинці Бучацького району Тернопільської області, в користь ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 2000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу «Бучацький фаховий коледж Закладу вищої освіти «Подільський державний університет» №18 від 30 червня 2022 року ОСОБА_3 , 2004 р.н., є студентом економіко-технічного відділу ВСП «Бучацький фаховий коледж ЗВО «ПДУ», спеціальності «Менеджмент», навчається на ІІІ курсі, у групі М-31, на денній, контрактній формі навчання, термін якого з 01 вересня 2019 року по 31 січня 2023 року.

Відповідно до копії контракту на навчання Бучацького коледжу Подільського ДАТУ від 01 вересня 2019 року ОСОБА_1 за один рік навчання сина сплачує 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень. За змістом вищевказаного контракту, розмір річної оплати може бути змінено при зростанні рівня інфляції, витрат на організацію та проведення навчального процесу.

Як вбачається з довідки Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області №134 від 30 червня 2022 року, до складу сім`ї позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , входять: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою з січня 2019 року і по даний час, підставою є акт опитування свідків від 30 червня 2022 року.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем долучені копії квитанцій, які видані Бучацьким коледжом Подільського ДАТУ, а саме:

-квитанції №821 від 11.09.2019 та №176 від 01.02.2021, відповідно до яких ОСОБА_3 сплачено за гуртожиток, відповідно, 3500 грн та 1900 грн, що загалом складає 5400 грн;

-квитанції №923 від 04.09.2019, №762 від 15.09.2020 та №428 від 01.09.2021, відповідно до яких ОСОБА_3 сплачено за навчання, відповідно, 9500 грн, 10000 грн, та 10000 грн, що загалом складає 29500 грн.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, і яка в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН, ратифікованої 27.02.1991 та яка набула чинності для України 27.09.1991, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У п. а ч. 1 ст. 29 Конвенції про права дитини держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі.

Навчання дитини у навчальному закладі з метою отримання освіти не може не вважатися розвитком її здібностей з огляду на положення Закону України «Про освіту», де в преамбулі зазначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору.

З огляду на вказане вище, витрати понесені позивачкою на сплату за навчання сина, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання ним освіти, і в розумінні ст. 185 СК України, є додатковими.

Сімейним кодексом України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються встановлено главою 16 СК України, зокрема ст. 199 цього кодексу. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками та дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу, які не передбачають зобов`язання батьків нести участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку чи сина.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 та підтверджується матеріалами справи, загальна сума, яку вона оплатила за навчання сина у ВСП «Бучацький фаховий коледж ЗВО «ПДУ» ОСОБА_3 з 2019 року по 2021 рік, становить 29500 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, (з яких 4000 грн сплатив відповідач), за проживання сина у студентському гуртожитку 5400 (п`ять тисяч чотириста) гривень, що не оспорюється відповідачем ОСОБА_2 та позов в цій частині останній визнав.

Ураховуючи, що витрати, які понесла позивачка на сплату за навчання сина та які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами та спрямовані на розвиток особи, розумових і фізичних здібностей дитини і ст. 185 СК України встановлює обов`язок того з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину брати участь у додаткових витратах на дитину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат, що зумовлені особливою обставиною навчанням дитини, в тому числі і понесених додаткових витрат за минулий період (2019-2021 навчальний рік), а саме: 50 % від 34900 грн, виходячи з розрахунку (29500,00 грн (оплата за навчання) + 5400 грн (оплата за проживання в гуртожитку)), з врахуванням сплачених відповідачем 4000 грн, що складає (17450 грн 4000 грн) 13450 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 поміж іншого зазначила, що, окрім того, що син навчається і потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, йому необхідно здійснювати періодичний нагляд за його здоров`ям, особливо за станом щитовидної залози та гормональним фоном, у зв`язку з чим необхідно здійснювати тиреоїдний скринінг, щоб отримати якісну інформацію про стан гормонального фону вона змушена звертатися до приватних клінік. Окрім того, вказує, що для лікування зубного болю сину вводились стоматологічні анестетики.

Судом встановлено, що у зв`язку з навчанням повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивачка, так і відповідач.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву, направленому на адресу суду, зазначив, що ніде не працює.

Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-24754/0/15-22-Вих. від 09 вересня 2022 року, наданої на виконання ухвали суду від 07 вересня 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснював: виїзд за кордон через пункт пропуску «Краківець» 30 вересня 2019 року, в`їзд на територію України 01 жовтня 2019 року через пункт пропуску «Грушів».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 22.08.2022 ОСОБА_2 не числиться зареєстрованим як фізична особа-підприємець.

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформованих 18.08.2022 вбачається, що за вказану особу страхувальником Бучацьким районним центром зайнятості сплачено страхові внески за 28 днів 2007 року. Інша інформація відсутня.

За даними постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, винесеної головним державним виконавцем Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західної міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 05 лютого 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №595/669/19, виданого 04.06.2019.

За даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Боршівською сільською радою Перемишлянського району Львівської області ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його матір`ю значиться ОСОБА_4 .

Посилання відповідача ОСОБА_2 на той факт, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_4 , яка є пенсійного віку, на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого Управлінням Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , така отримує пенсію за віком, з терміном дії: довічно. А тому, сам по собі такий факт не свідчить, що матір відповідача ОСОБА_4 перебуває на його утриманні.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я ОСОБА_2 може виконувати обов`язки по утриманню повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

В той же час в матеріалах справи відсутні будь-які докази про доходи, які отримує відповідач.

Відтак, зважаючи на досліджені в судовому засіданні докази, позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання саме у сумі 3000 грн.

Також слід зазначити, що при зверненні до суду з даним позовом позивачка ОСОБА_1 не надала відомостей про свої доходи.

Так, згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-29798/0/15-22-Вих. від 13 жовтня 2022 року, наданої на виконання ухвали суду від 27 вересня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснювала: в`їзд на територію України 07.04.2021 через пункт пропуску «Краківець»; виїзд за кордон через вказаний пункт 19.05.2021; в`їзд на територію України 16.08.2021 через пункт пропуску «Краківець»; виїзд за кордон через той же пункт 20.09.2021; в`їзд на територію України 29.05.2022 через пункт пропуску «Шегині», виїзд за кордон 03.07.2022 через пункт пропуску «Грушів».

Надані позивачем трансвагінальне УЗД ОМТ, проведене ОСОБА_1 29.06.2022 та фото УЗД, не доводять неналежний стан здоров`я позивача та неможливість у зв`язку з цим працювати.

Доказів про тимчасове перебування позивачки ОСОБА_1 за кордоном у зв`язку з лікуванням та необхідність оперативного втручання ОСОБА_1 суду не надано.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 навчається на контрактній (платній) формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який не працевлаштований, проте є працездатним, фізично здоровим, на утриманні інших осіб не має, можливість надання утримання другим з батьків - позивачем ОСОБА_1 , суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 19 липня 2022 року і до закінчення навчання у «Бучацькому фаховому коледжі Закладу вищої освіти Подільського державного університету», але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Разом із тим, відповідно до приписів статей 192, 201 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн.

На підставі ст.ст. 182, 199-201 СК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 263-265, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, пов`язані з навчанням сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у «Бучацькому фаховому коледжі Закладу вищої освіти «Подільський державний університет» за минулий час в період з 2019 по 2021 навчальні роки в сумі 13450 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 19 липня 2022 року і до закінчення навчання у «Бучацькому фаховому коледжі Закладу вищої освіти «Подільський державний університету», але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15 листопада 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: І. І. Тхорик