КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/2027/21 Головуючий у 1-й інст. - Янченко А.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія»звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , з якого просили стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в розмірі 66 945 грн 52 к. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» є електропостачальником та отримали ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14червня 2018 року № 429.

Крім того, ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» виконує функції постачальника універсальних послуг, тобто постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області, оскільки протягом періоду, визначеного абз. 4 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону (а саме упродовж двох років з дня отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії), функції постачальників універсальних послуг можуть виконувати виключно електропостачальники, створені врезультаті здійснення заходів з відокремлення операторів системи розподілу (кількість приєднаних споживачів до системи розподілу яких перевищує 100 тисяч).

Враховуючи факт підписання споживання електричної енергії між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» укладено публічний Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400653313 від 01 січня 2019 року. Приєднавшись до договору відповідач взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема здійснювати оплату вартості електроенергії.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконує в повному обсязі та постачає (продає) відповідачу електричну енергію. Натомість відповідач всупереч п. 1 ч. 3ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5.5.5. ПРРЕЕ, а також умовам укладеного між сторонами Договору не виконує належним чином свої зобов`язання за Договором, не оплачуючи спожиті послуги. Враховуючи зазначене у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 66 945 грн 52 к.за спожиту електричну енергію. Однак вказану суму боргу за виставленими рахунками споживач не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2021 року залучено у якості третьоїособи ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 позов ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в розмірі 66 945 грн 52 к.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 270 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задовленні позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (редакція діє з 01 січня 2019 року) передбачає обов`язкову наявність заяви-приєднання, яка є Додатком до вказаного Договору, однак матеріали справи не містять такої заяви.

Також вказує, що відповідач не отримував і не міг отримати жодної пропозиції про укладення договору, оскільки не має відношення до адреси за якою здійснювалося та здійснюється постачання електроенергії. Відповідачем неодноразово наголошувалося в судовому засіданні, що останній не с споживачем послуг, що надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , а отже він не може бути стороною у договорі за вищевказаною адресою.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заначає, що позивач у відповідності до положень Закону та ПРРЕЕ як постачальник універсальної послуги з 01 січня 2019 року надавав послуги з електропостачання відповідачу. Отже, враховуючи фактичне споживання електричної енергії, між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400653313 від 01 січня 2019 року.

Крім того вказує, що договір укладений без викладення тексту в паперовій формі. Факт укладення Договору підтверджується діями відповідача, які спрямовані на укладення договору та виконання його умов, зокрема, фактичним споживанням електричної енергії, що в свою чергу не спростоване відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють правовідносини між позивачем та відповідачем, а саме - Законом України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ.

Зауважує, що враховуючи наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження споживання відповідачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , а також підтвердження у відповідності до законодавства України визначених обсягів фактично спожитої відповідачем електричної енергії, договір між позивачем та відповідачем укладено в установленому порядку, що в свою чергу спростовує твердження Відповідача щодо відсутності договірних відносин з позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи передачу ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» даних про споживача ОСОБА_1 , фактичне споживання електричної енергії, позивач у відповідності до положень Закону та ПРРЕЕ як постачальник універсальної послуги з 01 січня 2019 року надавав послуги з електропостачання відповідачу та відповідно між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400653313 від 01 січня 2019 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено апеляційним судом, ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» є електропостачальником та отримала ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергію споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429.

ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» виконує функції постачальника універсальних послуг, тобто постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області, оскільки протягом періоду, визначеного абз. 4 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону (а саме упродовж двох років з дня отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії), функції постачальників універсальних послуг можуть виконувати виключно електропостачальники, створені в результаті здійснення заходів з відокремлення операторів системи розподілу (кількість приєднаних споживачів до системи розподілу яких перевищує 100 тисяч).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, але і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин.

Так відповідно до п.п. 74, 84 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Згідно п. 93 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України;

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать, в тому числі комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу електричної енергії.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні), 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання та розподілу електричної енергії є енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312.

Пунктом 1.2.7. ПРРЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 1.2.15. ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії через особистий кабінет в електронній формі.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» укладено публічний Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400653313 від 01 січня 2019 року. Приєднавшись до договору, відповідач взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема здійснювати оплату вартості електроенергії.

Так, до позовної заяви додано копію публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400653313 від 01 січня 2019 року та копію комерційної пропозиції «Побут». Однак указані документи не містять підпису відповідача (а.с. 10-19, том 1).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що між сторонами існують договірні правовідносини, а також те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг в будинку АДРЕСА_1 .

З наданої стороною відповідача копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с. 91-92, том 1).

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які спростовують вказаний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .

На обґрунтування наявності договірних правовідносин між сторонами позивачем надано суду першої інстанції договір № 9253 від 31 травня 2005 року про користування електричною енергією укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «А.Е.С. Київобленерго» (а.с. 116-125, том1).

Однак, колегія суддів не приймає до уваги вказаний договір, як підтвердження наявності між сторонами договірних правовідносин, оскільки указаний договір укладено 31 травня 2005 року строком на три роки з можливістю його продовження на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення (п.26 договору).

Відповідно до п.27 договору, договір може бути розірваний достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 погоджувався на продовження строку дії договору № 9253 від 31 травня 2005 року, тому відсутні підстави вважати, що між сторонами договірні правовідносини.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 є споживачем послуг наданих позивачем в будинку АДРЕСА_1 , стягнення з відповідача плати за спожиту електричну енергію не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів вважає, що довідка оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК «Київські регіональні електромережі» від 05 квітня 2021 року № 04/540/5645 не може бути доказом підтвердження обсягу спожитої саме ОСОБА_1 електричної енергії, оскільки така довідка складена самим позивачем та не підтверджена іншими належними та допустимими доказами.

Виходячи з вищевикладеного відсутні підстави для задоволення позову.

Наведеного суд першої інстанції не врахував, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, судом не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішеннясуду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішенняпро відмову взадоволенні позову ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія».

Згідно ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 3 405 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (, юридична адреса : 08132, Київська обл., Києво - Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Київська, 8-В, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ) судові витрати у розмірі 3 405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді