Справа № 296/4062/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Богданов О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП.

03.11.2022 року представником позивача подано заяву про часткову відмову від позовних вимог в якій просив суд прийняти часткову відмову від позову в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди та закрити в цій частині провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.11.2022 року прийнято відмову позивача від позову в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди та закрито в цій частині провадження у справі.

Позов обґрунтовано тим, що 06.11.2019 року о 17 год. 02 хв. на автодорозі поблизу села Андріївка Черняхівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , належного ТОВ «КПП Центр», під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Mercedes Benz S500L д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням останнього. Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.12.2019 року по справі №293/2009/19 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mercedec Benz S-500L, д.н.з. НОМЕР_2 , належний на праві власності Позивачу, отримав механічні пошкодження.

За замовленням позивача судовим експертом Землюком В. В. складено висновок автотоварознавчої експертизи №2125 від 08.01.2019 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mercedec Benz S-500L, д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження під час ДТП, в цінах на час виконання дослідження, становить 438 559 грн. 60 коп. Вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 999767,97 грн. Ринкову вартість автомобіля станом на момент ДТП 06.11.2019р. визначено в сумі 438559,60 грн. За таких обставин, транспортний засіб Позивача уважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно не обґрунтованим, у зв`язку з тим, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

На час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ТОВ «КПП Центр» була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Позивач зазначив, що здійснення страховиком виплати страхового відшкодування в розмірі 150000,00 грн. є недостатнім для повного відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу, отже різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 288559 грн. 60 коп. підлягає до відшкодування позивачу. Також, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача 13629,36 грн. втрат, пов`язаних із зберіганням/стоянкою автомобіля на оплачуваній автомобільній стоянці, витрати пов`язані з проведенням автотоварознавчої експертизи, витрати на професійну правову допомогу та судовий збір.

Ухвалою судді від 25.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

25.06.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки виникають сумніви, щодо визначення вартостей зазначених у висновку № 2391 експерта автотоварознавчої експертизи, також не підлягають стягненню витрати на оплату стоянки, оскільки автомобіль вважається фізично знищеним, а не пошкодженим. Представник відповідача також зазначи, що позивачем не доведено належними доказами завдання йому моральної шкоди, тому вважає, що позов не підлягає задоволенню (а.с. 90-92).

Протокольною ухвалою суду від 07.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив щодо задоволення позову повністю. Зазначив, що страхова компанія здійснила відшкодування витрат, які на його думку є достатніми для відшкодування шкоди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 06.11.2019 року о 17 год. 02 хв. на автодорозі поблизу села Андріївка Черняхівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , належного ТОВ «КПП Центр», під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Mercedes Benz S500L д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням останнього (а.с. 13-14).

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.12.2019 року по справі №293/2009/19 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

За таких обставин, факт винуватості ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 06 листопада 2019 року є встановленим і доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_3 під час скоєння ДТП 06.11.2019 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «КПП Центр», що вбачається з копії наказу № 46 від 12.04.2019 року (а.с. 115) та за ним був закріплений службовий автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 116).

На час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ТОВ «КПП Центр» була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У зв`язку із настанням страхового випадку страхова компанія здійснила страхове відшкодування збитків внаслідок вчинення ДТП у розмірі 150000,00 грн.

На замовлення позивача судовим експертом Землюком В. В. складено висновок автотоварознавчої експертизи №2125 від 08.01.2019 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mercedec Benz S-500L, д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження під час ДТП, в цінах на час виконання дослідження, становить 438 559 грн. 60 коп. Вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 999767,97 грн. Ринкову вартість автомобіля станом на момент ДТП 06.11.2019р. визначено в сумі 438559,60 грн. (а.с. 15-36).

За таких обставин сума невідшкодованого збитку становить 288559,60 грн. ( 438559,60 грн. (ринкова вартість транспортного засобу Mercedec Benz S-500L, д.н.з. НОМЕР_2 згідно Висновку) - 150000 грн. (страхове відшкодування).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічний висновок викладено у постанові ВС № 205/5571/15-к (не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела).

У даній справі встановлено, що ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням ним своїх трудових (службових) обов`язків, що, в тому числі, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону № 1961-IV).

Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4 ст. 1 Закону № 1961-IV).

У зв`язку із настанням страхового випадку страхова компанія здійснила страхове відшкодування позивачу збитків внаслідок вчинення ДТП у розмірі 150000 грн.

Згідно з ст.7, ст.10, ст. 11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору про оцінку майна між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки. Замовниками оцінки можуть бути особи, яким майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб.

Виходячи зі змісту п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом МУЮ та ФДМ України 24.11.2003 року за № 142/5/2092, за умови, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ, вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ до ДТП.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону № 1961-IV - «Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди».

Отже, в розумінні Закону № 1961-IV, а саме ст. 30, автомобіль Mercedec Benz S-500L, д.н.з. НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим.

Вказане, в тому числі, підтверджується й позицією позивача, яка зазначена у позовній заяві, де він неодноразово вказує, що транспортний засіб є знищеним, а також підтверджена представником позивача у судовому засіданні.

Відповідно до п. 2, ст. 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 зазначив наступне:

«Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, постраждала сторона має самостійно визначитись щодо своєї згоди про визнання транспортного засобу фізично знищеним та зі способом щодо відшкодування страхової суми в межах ліміту страхового полісу.

Згідно з роз`ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так i при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Вказані орієнтири викладені також в багатьох постановах ВС, у яких зазначено, що якщо пошкоджений ТЗ не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж ТЗ визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП (постанови від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц, від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц, від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц, від 31 жовтня 2018 р справа № 343/2372/15-ц, від 12 грудня 2018 р, справа № 466/7010/16, від 18 грудня 2018 р, справа № 524/561/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року в справі № 755/253/16-ц вказано, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.»

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_3 , керуючого під час виконання трудових обов`язків транспортним засобом, що належить на праві власності ТОВ «КПП Центр» перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як власника транспортного засобу, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Будь-яких доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стороною відповідача не надавалось.

За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди в сумі 288559,60 грн. знайшли своє підтвердження належними доказами.

Однак, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення коштів за зберігання авто, оскільки відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, однак не передбачено відшкодування витрат за зберігання авто.

За ст. 23, ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яке полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням майна.

Позивач вказує, що в результаті протиправних дій відповідача було спричинено пошкодження майна позивача, що, безумовно, вплинуло на якість його повсякденно життя, в тому числі за рахунок того, що позивач не міг користуватися належним йому автомобілем, був вимушений витрачати час на пошук експертної організації, СТО, звертатися за допомогою до юристів.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000 грн., завданої останньому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню перенесених ним страждань внаслідок пошкодження його транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості.

У відповідності до Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме у п. 14 зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оскільки відповідач не звертався до суду з заявою про вирішення питання передачі йому майна, що має певну цінність, суд дане питання, з урахуванням принципу диспозитивності, не вирішував. Вказане відповідає висновкам, викладених у постанові Верховного Суду від 13 травня 2019 року справа № 369/2403/17ц.

Суд також стягує з відповідача на користь позивача вартість проведеного автотоварознавчого дослідження, витрати на правову допомогу як такі, що документально підтверджені.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, у цій справі, відповідач не реалізував таке право.

Керуючись ст. ст. 625, 979, 1166, 1187, 1188, 1200 Цивільного кодексу України; Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами та доповненнями» та Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»; ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України; суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 288559,60 грн., 10000,00 грн. моральної шкоди, 3521,89 грн. витрат зі сплати судового збору; 4300,00 грн. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи та 29000,00 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр», ідентифікаційний код 38169102. Юридична адреса: 81554, Львівська обл., Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова. 97.

Повний текст рішення складено 08.11.2022

Головуючий суддя Ю. І. Драч