Справа № 756/9913/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Сікора М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Київпассервіс» про зміну дати та формулювання підстав звільнення, стягнення вихідної допомоги,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вищезазначена справа.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала, що 22.01.18 її було обрано членом виконавчого органу - дирекції товариства, а саме: директором з корпоративних та правових питань.

28.07.20 на позачергових зборах акціонерів товариства було прийнято рішення про припинення її повноважень директора з корпоративних та правових питань.

Через психологічний тиск, вона змушена була написати заяву про звільнення з займаної посади з 06.07.20.

Вважає вказане звільнення незаконним, у зв`язку з чим просила змінити дату звільнення з 06.07.20 на 28.07.20 та змінити формулювання підстав звільнення з «за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України» на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь вихідну допомогу у розмірі 194 409 грн.

У відзиві на позов представник АТ «Київпассервіс» вказав на те, що звільнення ОСОБА_1 з посади директора з корпоративних та правових питань АТ «Київпассервіс» на підставі рішення загальних зборів за своєю природою та правовими наслідками відрізняється від припинення трудового договору, визначеного трудовим законодавством, а здійснення компетентним органом господарюючого суб`єкта права на усунення від посади відповідно до ст. 99 ЦК України можливе в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав у разі, якщо інше не передбачено Статутом, і як підстава такого звільнення може бути зазначено посилання на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

При розгляді спору щодо розірвання трудового договору за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України має значення дотримання органом управління передбаченої цивільним законодавством за установчими документами процедури ухвалення рішення про таке припинення, а тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просив закрити провадження у справі, оскільки вона підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Установлено, що відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13.05.21 відкрито провадження у зазначеній справі.

У позові ОСОБА_1 вказувала на те, що 28.07.20 на позачергових зборах акціонерів товариства було прийнято рішення про припинення її повноважень директора з корпоративних та правових питань.

Через психологічний тиск, вона змушена була написати заяву про звільнення з займаної посади з 06.07.20.

Вважає вказане звільнення незаконним, у зв`язку з чим просила змінити дату звільнення з 06.07.20 на 28.07.20 та змінити формулювання підстав звільнення з «за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України» на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь вихідну допомогу у розмірі 194 409 грн.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

Частиною 3 ст. 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Оскільки позивачем оскаржується дотримання органом управління процедури її звільнення, у звязку з чим вона просить змінити підставу звільнення зі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, в силу норм чинного законодавства даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Такий висновок суду кореспондується з висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.09.20 у справі № 205/4196/18, провадження № 14-670цс19.

Так, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові вказала на те, що під час розгляду спору щодо розірвання трудового договору (контракту) за пунктом 5 статті 41 КЗпП України матиме значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством й установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення. Тому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що для визначення юрисдикції суду для розгляду ініційованого звільненим з посади керівником юридичної особи (її виконавчого органу) спору з цією юридичною особою, її власником (органом, уповноваженим здійснювати від імені власника управління такою особою) про законність звільнення цього керівника (припинення його повноважень або усунення від посади), слід враховувати таке: за правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень за частиною третьою статті 99 ЦК України). До юрисдикції господарського суду належать спори, в яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки спір, що виник між сторонами відноситься до юрисдикції господарських судів, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 19, 20, 255, 256, 261, 263, 353 ЦПК України, 20 ГПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до акціонерного товариства «Київпассервіс» (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, 15-а, ) про зміну дати та формулювання підстав звільнення, стягнення вихідної допомоги.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

СуддяС. С. Захарчук