Єдиний унікальний номер № 741/279/21
Номер провадження 2/741/35/22
УХВАЛА

іменем України

26 липня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

за участю секретаря судового засідання Олійник Ю.М.,

представника позивача адвоката Постоя О.В.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді в цивільній справі за позовом Мринської сільської ради Носівського району до відповідача 1: ОСОБА_1 , відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна»; відповідача 3: ОСОБА_2 , відповідача 4: ОСОБА_3 ; відповідача 5: ОСОБА_4 ; відповідача 6: ОСОБА_5 ; відповідача 7: ОСОБА_6 ; відповідача 8: державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольги Михайлівни, про визнання незаконними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

У провадженні судді Носівського районного суду Чернігівської області Крупини А.О. знаходиться зазначена вище цивільна справа.

26 липня 2022 року у підготовчому судовому засіданні від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Крупини А.О., яка обґрунтована тим, що відповідач має стійкі та переконливі сумніви щодо неупередженності та об`єктивності судді, а також сумніви, щодо того, що він справедливо, незалежно та безсторонньо розгляне його справу упродовж розумного строку. Відповідач ОСОБА_1 зазначає, що у даній справі головуючий суддя Крупина А.О. 09 березня 2021 року постановив ухвалу про забезпечення позову, наклавши арешт на 4/5 частки спірного приміщення адміністративної будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 . Іншою ухвалою судді від 29 липня 2021 року було зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили рішення суду у справі № 741/600/21 (провадження № 2/741/417/21) за позовом ОСОБА_1 до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна» про визнання недійсними та скасування рішень зборів та зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення. В подальшому дані ухвали були скасовані постановами Чернігівського апеляційного суду. Крім того суддя надає консультації стороні позивача та упереджено ставиться до його як відповідача. На його думку, вказане свідчить про незацікавленість судді у законному, справедливому та об`єктивному вирішенню справи. Отже, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін справи щодо зацікавленості та неупередженості судді, із врахуванням морально-етичних міркувань, з метою дотримання та реалізації учасникам процесу їх процесуальних прав, а також з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для сторін, відповідач ОСОБА_1 вважає, за необхідне відведення судді Крупини А.О. від розгляду цієї справи для усунення можливих наслідків незгоди із рішенням суду, в т.ч. і через саму особу судді.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача Постой О.В. просив у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 відмовити через її невмотивованість, адже фактично відповідач не погоджується з процесуальними рішеннями судді, що не є підставою для відведення судді.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши доводи заяви про відвід судді, робить такий висновок

Так, частинами 3, 4 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відповідачем ОСОБА_1 неодноразово у межах даної справи було заявлено про відвід судді, у тому числі після того, коли йому стало відомо про підставу відводу та прийняті постанови Чернігівського апеляційного суду.

За змістом ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Статтями 36 та 37 ЦПК України встановлено перелік підстав для відводу судді, що виключають участь судді в розгляді справи, зокрема, в тому числі, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У той же час, пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід враховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт, Ван Левен и Де Мейер проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження (affirmanti incumbit probatio).

Разом з тим, заявлений відвід відповідачем ОСОБА_1 , не містить належних та підтверджених даних, які б викликали обґрунтовані сумніви в тому, що суддя Крупина А.О. є неупередженим при розгляді справи і заінтересованим в її результатах, що свідчили б про наявність підстав для відводу судді, саме з цих передумов. Доводи, на які посилається відповідач, як на підстави для відводу судді, фактично зводяться до незгоди відповідача з процесуальними діями судді та постановленими ним ухвалами, що не є підставами для відводу судді в розумінні положень ст. ст. 36 та 37 ЦПК України. Таким чином, суд уважає, що на даний час відсутні будь-які дані та докази, які б свідчили про особисту зацікавленість головуючого судді у результатах розгляду справи або викликали б обґрунтовані сумніви щодо неупередженості та необ`єктивності судді під час судового розгляду цієї справи.

У той же час, слід ураховувати те, що відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини «ДеКуббер проти Бельгії» (Заява № 9186/80) від 26 жовтня 1984 року, «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

А тому, з огляду на фактичні обставини справи вище установлені судом, а саме через сформовану стійку та сталу недовіру відповідача ОСОБА_1 , яка у нього сформувалася у силу його особистого сприйняття дійсності та норм ЦПК України, слід погодитися з тим, що він знову ж таки, у силу, відомих лише йому особисто обставинам, вважає відсутнім критерій безсторонності по відношенню до нього з боку суду, хоча в дійсності, таких об`єктивних фактів установлено не було. Якими суб`єктивними чинниками викликана така недовіра відповідача до суду у цій справі однозначно установити не можливо, однак є дійсним та реальним факт такої недовіри. Ця недовіра породжує у відповідача сумніви у неупередженості судді. Така недовіра, враховуючи викладену позицію у заяві до суду про відвід, є реальною. Однак, жодний факт, яким створюється, навіть підозра, у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця. Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості судді в розгляді даної справи, а відтак, в майбутньому, стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

На необхідність заміни судді з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді неодноразово указував і Верховний суд, зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади та указуючи , що це дасть змогу забезпечити усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів, а також, сприятиме підтримці до зростання довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Як наслідок, з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді Крупини А.О., а також, у сприянні підтримці до зростання довіри суспільства, представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів, тобто в цілому до судової влади, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 5 ч. 1ст. 36 ЦПК України, задовольнити заявлений судді відвід саме з цієї передумови.

Така дія забезпечить та сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, та гарантуванню права на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 258, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 по відвід судді Крупини А.О. - задовольнити.

Відвести суддю Носівського районного суду Чернігівської області Крупину Анатолій Олександровича від розгляду цивільної справи за позовною заявою Мринської сільської ради Носівського району в особі представника адвоката Постоя Олександра Володимировича до відповідача 1: ОСОБА_1 , відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна»; відповідача 3: ОСОБА_2 , відповідача 4: ОСОБА_3 ; відповідача 5: ОСОБА_4 ; відповідача 6: ОСОБА_5 ; відповідача 7: ОСОБА_6 ; відповідача 8: державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольги Михайлівни, про визнання незаконними та скасування рішень.

Цивільну справу за позовною заявою Мринської сільської ради Носівського району в особі представника адвоката Постоя Олександра Володимировича до відповідача 1: ОСОБА_1 , відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна»; відповідача 3: ОСОБА_2 , відповідача 4: ОСОБА_3 ; відповідача 5: ОСОБА_4 ; відповідача 6: ОСОБА_5 ; відповідача 7: ОСОБА_6 ; відповідача 8: державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольги Михайлівни, про визнання незаконними та скасування рішень передати до канцелярії Носівського районного суду для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Анатолій КРУПИНА