Провадження № 22-ц/801/994/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 рокуСправа № 127/27294/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

Секретар: Михайленко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агентство адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_3 , за участю органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання дій державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на квартиру протиправними, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності,

Рішення ухвала суддя Венгрин О. О.

Рішення ухвалено о 14.11 год у м. Вінниці Вінницької області

Дата складення повного тексту рішення - 22 червня 2021 року,

В с т а н о в и в:

04 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агентство адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації.

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву, заявивши вимоги до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агентство адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_3 , за участю органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації, у якій просила: визнати дії державного реєстратора Козловського М. С. КП «Агентство реєстраційних послуг», правонаступником якого є КП «Агентство адміністративних послуг», щодо державної реєстрації права власності за номером запису 32732444 на квартиру по АДРЕСА_1 за новим власником, а саме - за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» протиправними, а рішення державного реєстратора Козловського М. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48145720 від 08 серпня 2019 року, скасувати; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 32732444 від 05 серпня 2019 року, який був вчинений державним реєстратором Козловським М. С. та поновити право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача і залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_3 та залучено до участі у справі орган опіки і піклування Вінницької міської ради.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11 червня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого був ПАТ «Дельта Банк», був укладений кредитний договір № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові ОСОБА_1 кредит в розмірі 63 000,00 доларів США із процентною ставкою в 11,9 % річних та терміном повернення кредиту 10 жовтня 2031 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору, укладено договір іпотеки від 11 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. реєстровий номер 3370. Відповідно до договору іпотеки передано в іпотеку квартиру площею 52,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., реєстровий № 3365, зареєстрованого в КП "ВООБТІ" 11 червня 2008 року і записано в реєстрову книгу № 240 за реєстровим № 1347/19796.

Нещодавно від працівників, які відрекомендувалися представниками АТ «Альфа-Банк», їй стало відомо про перереєстрацію її квартири за борги по кредитному договору на іншого власника - на АТ «Альфа-Банк».

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07 жовтня 2020 року, 05 серпня 2019 року о 15:19 год державний реєстратор Козловський М. С. КП «Агентство реєстраційних послуг» Вінницька область, здійснив державну реєстрацію права власності на її квартиру АДРЕСА_2 за новим власником - за АТ «Альфа-Банк», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48145720 від 08 серпня 2019 року.

КП «Агентство адміністративних послуг» є правонаступником КП «Агентство реєстраційних послуг».

Такі дії державного реєстратора і АТ «Альфа-Банк» вона вважає протиправними і незаконними, а державна реєстрація підлягає скасуванню, оскільки АТ «Альфа-Банк» не має жодного відношення до її кредиту, правовою формою якого є кредитний договір № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року і до договору іпотеки. Відповідач АТ «Альфа-Банк» не надав їй ніяких документів з приводу набуття права вимоги щодо кредитного договору і договору іпотеки.

Оскільки належних доказів щодо відступлення права вимоги по кредитному договору та договору іпотеки і доказів письмового повідомлення для неї не надано, тому дійсним іпотекодержателем залишається ПАТ «Дельта-Банк».

Посилання АТ «Альфа-Банк» на те, що він є правонаступником всіх прав і обов`язків по договору кредиту та іпотеки є передчасними. Документи щодо підтвердження переходу прав по кредитному договору і договору іпотеки від 11 червня 2008 року є не належними доказами, оскільки в них відсутні відомості щодо переходу прав саме за кредитним договором № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року. Наданий акт приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» не містить жодних зазначень щодо переходу прав вимоги саме по кредитному договору № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2009 року, укладеного із ОСОБА_1 , а інші документи подані в копіях, з нерозбірливими надписами.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа № 127/22347/14-ц) в задоволенні касаційної скарги ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що згідно витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, який засвідчений підписом та печаткою лише ПАТ «Альфа Банк», у переліку кредитних договорів зазначено кредитний договір від 09 червня 2008 року № 0101/0608/71-139 (позичальник ОСОБА_1 ); розмір вимог відсутній. Акт приймання-передачі прав вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року позивачем не надано. Позивач не надав суду акт або інший двосторонній документ, який би міг підтвердити перехід права вимоги за кредитним договором від ВАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» та у подальшому - до ПАТ «Альфа-Банк».

Отже, АТ «Альфа-Банк», не будучи чинним правонаступником прав по кредитному договору та договору іпотеки, не мав права вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також АТ «Альфа-Банк» не надав відповідних доказів, визначених законом, щодо нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором та відомостей державну реєстрацію такого відступлення у встановленому законом порядку.

При реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» на предмет іпотеки порушені житлові права дітей, оскільки згідно довідки № 898 від 04 травня 2020 року, виданої МКП «Управляюча компанія «Замостя», в квартирі, що є предметом іпотеки, проживає дитина - ОСОБА_2 , 2016 року народження. Тому незаконна перереєстрація квартири впливає на житлові та соціальні права дитини.

Відповідач АТ «Альфа-Банк» не виконав вимог закону щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вона не отримувала повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, обов`язок направлення якого передбачений статтею 35 Закону України «Про іпотеку».

Їй не було надано примірник оцінки предмета іпотеки до моменту звернення стягнення, а фактично її квартиру реалізовано за ціною, яку визначив самостійно банк, що також свідчить про порушення процедури реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Крім цього відповідачі не врахували положення пункту 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і здійснили відчуження майна позивача без її згоди, тобто без її волі, що є незаконним під час дії даного закону, при тому, що дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами, розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, право встановлювальним документом буде або договір купівлі-продажу нерухомого майна або договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Проте ніякий договір про задоволення вимоги іпотекодержателя між нею та банком не укладався, тому рішення державного реєстратора з приводу перереєстрації права власності на квартиру протиправне та підлягає скасуванню. Також відсутні докази про її згоду на незаконне відчуження спірної квартири, а сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агентство адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_3 , за участю органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання дій державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на квартиру протиправними, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності.

Скасовано забезпечення позову за ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2021 року у виді арешту квартири АДРЕСА_2 , що належить АТ «Альфа-Банк».

Скасовано зустрічне забезпечення за ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2021 року у виді зобов`язання позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду кошти в сумі 50 000,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю, згідно останньої редакції позовної заяви.

Зазначила, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення справи, з неточним дослідженням доказів, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що державний реєстратор Козловський М. С. вчинив реєстрацію права власності на АТ «Альфа-Банк» передчасно, оскільки на момент вчинення державної реєстрації 05 серпня 2019 року 15:19:50, АТ «Альфа-Банк» не мав статусу іпотекодержателя по договору іпотеки від 11 червня 2008 року, а іпотекодержателем банк став лише 08 серпня 2019 року о 10:17:32 з моменту внесення змін до реєстру іпотек.

Також відповідачем АТ «Альфа-Банк» не було забезпечено дотримання 30-ти денного строку на виконання зобов`язання ОСОБА_1 , що передбачено пунктом 11 договору іпотеки від 11 червня 2008 року та Закону України «Про іпотеку».

Судом не враховано, що наданий відповідачем АТ «Альфа-Банк» звіт про оцінку предмета іпотеки є недійсним в силу закону, оскільки звіт не зареєстрований в Єдиній базі та йому не присвоєно унікального номера. Державний реєстратор не витребував докази наявності факту виконання відповідних умов правочину, яким є договір іпотеки, а саме звіту про оцінку майна, проведеного з дотриманням умов п. 12.3.3. договору іпотеки.

Також державний реєстратор не витребував у банку та не здійснив належну перевірку документів про розмір дійсної заборгованості за кредитним договором і дійсної вартості іпотечного майна, що виключало можливість вчинення ним реєстраційних дій по переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя.

Державним реєстратором не було враховано, що станом на 05 серпня 2019 року і раніше у спірній квартирі були здійснені позивачем без належного дозволу, перепланування та реконструкції, внаслідок чого змінилися розміри кімнат, розміщення стін і площа квартири, тому квартира є самочинним будівництвом. В установленому порядку дана квартира в експлуатацію не вводилася. Отже самочинно перебудоване нерухоме майно не може бути відчужене, на що відповідачі і суд не звернули уваги.

Також не враховано судом, що відчуження квартири було проведено за наявності існуючого і діючого арешту на квартиру, який був накладений Замостянським відділом ДВС м. Вінниці на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 жовтня 2015 року.

Судом першої інстанції не враховано, що на час початку досудового звернення стягнення на предмет іпотеки між сторонами кредитного договору існував спір щодо наявності кредитної заборгованості.

Судом вирішено питання щодо позбавлення малолітньої дитини права користування житловим приміщенням без наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Судом не застосована правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/8068/16-ц, згідно якої згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи не є беззастережною, а залежить від ряду умов.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «АЛЬФА-БАНК», вказав, що рішення суду є законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи відзив не надали.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. 27 червня 2022 року надіслала до суду заяву, якою повідомила про те, що вона виїхала за межі України на початку війни. Оскільки воєнний стан в країні продовжений, тому вона не повернулася до міста. Проте не заперечує про розгляд справи у її відсутність. Апеляційну скаргу підтримує, просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення вимог позову.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвокат Михніцький Г. Ю. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, підтримав свій відзив. Рішення суду вважає законним і обґрунтованим та просить його залишити без змін, а безпідставну апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

Представник органу опіки і піклування Вінницької міської ради - Бойко М. П. не з`явилася у судове засідання, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила при прийнятті судового рішення врахувати і захистити майнові права малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Відповідач державний реєстратор Козловський М. С., представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» та законний представник третьої особи малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися.

Згідно положень статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом задоволені заяви позивача і представника органу опіки та піклування Вінницької міської ради щодо розгляду справи у їх відсутність.

Неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвоката Михніцького Г. Ю., дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_1 і ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові ОСОБА_1 кредит в розмірі 63 000,00 доларів США із процентною ставкою в 11,9 % річних та терміном повернення кредиту 10 жовтня 2031 року. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків зва договором купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (том 1 а.с.75-78,79-80).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами кредитного договору укладено договір іпотеки № 0101/0608/71-139-Z-01 від 11 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. реєстровий номер 3370. Відповідно до договору іпотеки було передано в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , має загальну площу 52,6 кв. м., житлову площу 32,0 кв. м.

Квартира належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., зареєстровано в реєстрі за № 3365, зареєстрованого в КП "ВООБТІ" 11 червня 2008 року і записано в реєстрову книгу № 240 за реєстровим № 1347/19796 (том 1 а. с. 81).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно яких 11 червня 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. зареєстровано обтяження за № 7359103) - заборона на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , яке накладене на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., реєстровий № 3370 (том 1 а. с. 6).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого право вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Сведбанк» перейшло до ПАТ «Дельта Банк», у тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року і іпотечним договором № 0101/0608/71-139-Z-01 від 11 червня 2008 року, що підтверджується: копією договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року; копією акта приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року; копією витягу з реєстрів боржників ПАТ «Сведбанк» (том 1 а. с. 41-56, 57, 58).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого право вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Дельта Банк» перейшло до ПАТ «Альфа-Банк», у тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року і іпотечним договором № 0101/0608/71-139-Z-01 від 11 червня 2008 року, що підтверджується: копією договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року; копією акта приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року; копією витягу з реєстрів боржників ПАТ «Дельта Банк» (том 1 а. с. 59-71, 72, 73-74).

Згідно інформаційної довідки № 227209719 від 07 жовтня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що 05 серпня 2019 року о 15:19 год державний реєстратор Козловський М. С. КП «Агентство реєстраційних послуг» Вінницька область, здійснив державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за АТ «Альфа-Банк», на підставі повідомлення АТ «Альфа-Банк» № 2265 від 21 червня 2019 року; іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., реєстровий номер 3370. Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48145720 від 08 серпня 2019 року (том 1 а. с. 5-6).

21 червня 2019 року АТ «Альфа-Банк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням за вихідним № 2265 на дві адрес: по АДРЕСА_4 та по АДРЕСА_1 . У повідомленні зазначено, що прострочена заборгованість за кредитним договором № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року станом на 21 червня 2019 року складає 77 574,71 доларів США, яку банк вимагає сплатити. В порядку статей 35, 36 Закону України «Про іпотеку» банк попередив ОСОБА_1 , що у разі невиконання цієї вимоги протягом 30 днів, банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», та повідомив її про те, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», кредитором буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом (том 1 а. с. 82).

Факт направлення повідомлення адресату ОСОБА_1 підтверджується реєстром поштових відправлень, що пересилаються в межах України № 156 та опис вкладення конверта (том 1 а. с. 83-84). Повідомлення ОСОБА_1 не отримала, пошта повернула їх банку за закінченням терміну зберігання (том 1 а. с. 85-86).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка № 177435401 від 14 серпня 2019 року), позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить Ѕ частка квартири АДРЕСА_5 загальною площею 76,8 кв. м.; дата реєстрації права власності- 06 березня 2012 року (том 1 а. с. 87).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, де об`єктом оцінки є двокімнатна квартира АДРЕСА_2 загальною площею 52,6 кв. м., вартість іпотечного майна на дату оцінки - 15 лютого 2019 року, складає 660 000,00 грн. (том 2 а. с. 96-121).

Згідно довідки № 898 від 04 травня 2020 року, виданої Міським комунальним підприємством «Управляюча компанія «Замостя», ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 ; в квартирі постійно проживає три особи: з 11 травня 2018 року - ОСОБА_3 , 1990 року народження і ОСОБА_2 , 2016 року народження; з 11 січня 2019 року - ОСОБА_4 , 1990 року народження (том 1 а. с. 105).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області 30 січня 2019 року, актовий запис № 3015 від 12 серпня 2016 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є: ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 (том 1 а. с. 162).

Із постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року по цивільній справі № 127/22347/14-ц (провадження № 61-12550св18) за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вбачається, що банк звернувся із даним позовом до суду і просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року, яка згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 11 серпня 2014 року склала 47 474,57 доларів США, що за курсом НБУ складає 608 907,79 грн., за відсотками - 2559,29 доларів США, що еквівалентно 32 825,40 грн., неустойка - 110,32 доларів США, що еквівалентно 1414,96 грн. Розрахунок заборгованості по вказаному кредитному договорі здійснено з 09 червня 2008 року, у той час як із тексту самого кредитного договору № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року слідує, що банк зобов`язується видати кредит позичальнику з 11 червня 2008 року.

Верховним Судом залишено без задоволення касаційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк», і залишено без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2015 року, яким відмовлено у задоволені позову, та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2016 року, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції. Верховний Суд визнав вірним висновок суду першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 11 червня 2008 року № 0101/0608/71-139, зокрема позивач не надав суду акт приймання-передачі прав вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року або інший двосторонній документ, який би міг підтвердити перехід права вимоги за вказаним кредитним договором від ВАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» та у подальшому до ПАТ «Альфа-Банк» (том 1 а. с. 106-109).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що застереження в договорі іпотеки щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки також є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, тому державний реєстратор Козловський М. С. правомірно зареєстрував право власності на предмет іпотеки, яким є спірна квартира, за іпотекодержателем АТ «Альфа-Банк». Повноваження державного реєстратора КП «Агентство реєстраційних послуг» Козловського М. С. на момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій розповсюджувалися на публічну послуги з державної реєстрації в межах м. Вінниці і оскаржуване рішення ним було прийнято в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширювались його повноваження, а тому відсутні підстави для визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування його рішення і запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності.

Судом першої інстанції не застосовані положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виходячи із того, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки не є єдиним житлом ОСОБА_1 , оскільки їй на праві власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_5 загальною площею 76,8 кв. м. також суд у своєму рішенні вказав на те, що позивачем не надано доказів, що при реєстрації права власності за іпотекодержателем на спірну квартиру 05 серпня 2019 року порушені житлові права малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що суду не надано доказів про його реєстрацію в спірній квартирі, чи доказів відсутності у його батьків іншого житла, ні згоди іпотекодержателя на реєстрацію дитини в квартирі, яка є предметом іпотеки тощо.

Апеляційний суд не може погодитися із таким висновком суду.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина 1).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина 2).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (частина 3).

В іпотечному договорі № 0101/0608/71-139Z-01 від 11 червня 2008 року, укладеному між іпотекодержателем ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та іпотекодавцем ОСОБА_1 , сторони у пункті 11 обумовили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту та /або проценти за користування кредитом та /або пеню або іншу заборгованість, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні, вказаних у абзаці першому цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим договором у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Згідно пункту 12 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із визначених цим договором способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (пункт 12.3.1).

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів і вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно із пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Пунктом 61 цього Порядку, в редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних реєстраційних дій та прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення, передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, для реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, до державного реєстратора має звернутись належна особа-іпотекодержатель, та надати документи, які підтверджують:

- наявність в договорі іпотеки застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (або окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя);

- направлення та вручення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень;

- сплин 30-денного терміну з моменту отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень;

- у разі переходу прав на нерухоме майно - документ, що підтверджує перехід.

Позивач ОСОБА_1 заперечила факт отримання нею будь-яких вимог від АТ «Альфа-Банк» стосовно виконання зобов`язань за кредитним договором № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року та іпотечним договором № 0101/0608/71-139-Z-01 від 11 червня 2008 року.

Відповідач АТ «Альфа-Банк» надав докази на підтвердження факту направлення боржнику-іпотекодавцю ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням за вихідним № 2265 від 21 червня 2019 року, однак не надав доказів отримання ОСОБА_1 такого повідомлення, проте, згідно наведених норм матеріального права іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію.

Такі обставини не були враховані судом при вирішенні спору.

Щодо наявності підстав для прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію за банком права власності на спірну квартиру при наявному обтяженні колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 24 цього Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Таким чином, за наявності нескасованого обтяження накладеного на нерухоме майно відсутні підстави для прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності за банком на обтяжене нерухоме майно.

Як вбачається із матеріалів справи відчуження квартири було проведено за наявності існуючого арешту на спірну квартиру, який був накладений Замостянським відділом ДВС, що вбачається із витягу з реєстру речових прав. Із інформації з Державного реєстру речових прав від 28 лютого 2020 року вбачається наявність обтяження, а саме № 11831606 (спеціальний розділ), яке виникло 30 жовтня 2015 року 14:20 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 жовтня 2015 року, виконавче провадження № 49012588, видавник ОСОБА_5 , Замостянський відділ державної виконавчої служби Вінницького МУЮ, вид обтяження: арешт нерухомого майна (том 2 а. с. 79).

Станом на 08 серпня 2019 року, тобто на дату прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на спірну квартиру, вказане обтяження було чинним, та було актуальним з моменту проведення державної реєстрації обтяження, а саме з 30 жовтня 2015 року.

За таких обставин слідує висновок про те, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права на здійснення реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте.

Також по справі встановлено, що на момент проведення державної реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» між сторонами основного зобов`язання не був остаточно вирішений у судовому порядку спір щодо наявності кредитної заборгованості, у зв`язку з чим у АТ «Альфа-Банк» були відсутні підстави для державної реєстрації права власності у позасудовий спосіб.

Такий висновок ґрунтується на тому, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2016 року, (цивільна справа № 127/22347/14-ц (провадження № 61-12550св18)) відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року, яка згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 11 серпня 2014 року склала 47 474,57 доларів США, що за курсом НБУ складає 608 907,79 грн., за відсотками - 2559,29 доларів США, що еквівалентно 32 825,40 грн., неустойка - 110,32 доларів США, що еквівалентно 1414,96 грн.

Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року залишено без задоволення касаційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк», і залишено без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2015 року, яким відмовлено у задоволені позову, та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2016 року, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції. Верховний Суд визнав вірним висновок суду першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 11 червня 2008 року № 0101/0608/71-139, зокрема позивач не надав суду акт приймання-передачі прав вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року або інший двосторонній документ, який би міг підтвердити перехід права вимоги за вказаним кредитним договором від ВАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» та у подальшому до ПАТ «Альфа-Банк». А також розрахунок заборгованості по вказаному кредитному договорі здійснено з 09 червня 2008 року, у той час як із тексту самого кредитного договору № 0101/0608/71-139 від 11 червня 2008 року слідує, що банк зобов`язується видати кредит позичальнику з 11 червня 2008 року (том 1 а. с. 106-109).

Таким чином, на момент надсилання 21 червня 2019 року повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, банку було відомо про наявність невирішеного спору щодо підстав стягнення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про спірність кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, на час прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора, між сторонами кредитного договору існував не вирішений спір щодо наявності кредитної заборгованості, окрім того, в подальшому у її стягненні в судовому порядку АТ «Альфа-Банк» було відмовлено, згідно остаточного судового рішення - постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року.

Суд першої інстанції на вказане не звернув уваги та при ухваленні судового рішення зазначене не врахував.

Як встановлено по справі, що згідно пункту 12 іпотечного договору, укладеного 11 червня 2008 року, сторонами обумовлено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іподекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Водночас підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами- резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,00 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Зазначений Закон прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає що квартира АДРЕСА_6 , яка використовується членами родини позивача ОСОБА_1 : її дочкою ОСОБА_3 , 1990 року народження та її малолітнім внуком ОСОБА_2 , 2016 року народження, як місце їх постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» як забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору від 11 червня 2008 року, укладеного в іноземній валюті.

Отже, у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Альфа-Банк».

Крім наведеного, судом враховується положення статті 29 ЦК України, згідно якої місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина 1). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (частина 4).

Підстава та обставина, відповідно до якої місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , 2016 року народження, визначено в спірній квартирі, у судовому порядку не оспорювалася, тому вважається, що він набув права користування спірною квартирою на законних підставах.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її проживання у спірній іпотечній квартирі не є підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом, з урахуванням того факту, що дитина народилася після укладення в 2008 році іпотечного договору.

Малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку.

Відповідно до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції ООН про права дитини).

Твердження позивача про те, що спірна квартира використовується як місце постійного проживання членів її родини та іншої нерухомості у членів родини немає, відповідачем спростовано не було.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, діючим законодавством закріплено, що зміна чи припинення речових прав можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, колегія суддів вважає, що обраний нею спосіб захисту відповідає вимога статті 16 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимога про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за іншою особою є належним способом захисту (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 823/588/16).

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене судова колегія вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими. Рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 382 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агентство адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_3 , за участю органу опіки і піклування Вінницької міської ради, про визнання дій державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на квартиру протиправними, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності, задовольнити.

Визнати дії державного реєстратора Козловського Миколи Сергійовича КП «Агентство реєстраційних послуг», правонаступником якого є КП «Агентство адміністративних послуг», щодо державної реєстрації права власності за номером запису 32732444 на квартиру АДРЕСА_2 за новим власником, а саме - за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», протиправними.

Скасувати рішення державного реєстратора Козловського Миколи Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48145720 від 08 серпня 2019 року.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 32732444 від 05 серпня 2019 року, який був вчинений державним реєстратором Козловським Миколою Сергійовичем.

Поновити право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М. В. Матківська

Судді: Ю. Б. Войтко

І. В. Міхасішин

Повне судове рішення складено 12 липня 2022 року.