Справа № 947/1526/22
Провадження № 2/947/1515/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Якубовській О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

Встановив,

14.01.2022 року до Київського райсуду м. Одеса від ОСОБА_1 надійшов позов до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики. У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 26.01.2022 року позов прийнято до провадження, відкрите спрощене позовне провадження і справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи.

В судовому засіданні позивачка, підтримуючи позов, доводить, що 4 липня 2019 року між нею і відповідачем було укладеного договір позики, за умовами якого вона передала, а відповідач прийняв у борг грошові кошти в сумі 6000 дол.США на строк до 04.07.2020 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача 162304 грн. 87 коп., що відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 5900 доларів США, 3% річних від простроченої суми боргу, що складає 7437 грн. 19 коп., інфляційні втрати у розмірі 20 369 грн. 26 коп. та судові витрати.

Відповідач позов не визнав і стверджував, що 4 липня 2019 року між ним і позивачкою було укладено фактично договір купівлі-продажу дачної будівлі, що грошові кошти від ОСОБА_1 він не отримував.

Суд вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

04 липня 2019 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 продала за 848 000 грн. , що на той час дорівнювало 32 000 дол.США, а ОСОБА_2 купив за 848 000 грн. (або 32000 дол.США) вищевказану квартиру. Свої зобов`язання за цим договором сторони виконали.

Позивач стверджує, що у цей же день вони з відповідачем уклали ще і договір позики, за умовами якого вона передала, а відповідач отримав 6000 дол.США. Договір позики вони оформили у письмовій формі - відповідач склав розписку, в якій зазначив суму, дату отримання і строк повернення грошових коштів в сумі 6 000 дол.США. Гроші відповідачу були потрібні на ремонт квартири. Щодо обставин укладання договору позики позивач пояснила, що 04.07.2019 року на виконання умов договору купівлі-продажу квартири вона отримала від ОСОБА_2 38 000 дол.США і з цієї ж суми відрахувала 6 000 дол.США і передала відповідачу в борг. При укладанні договору позики були присутні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Відповідач пояснив, що розписку він укладав, але грошові кошти не отримував, тому як вказана у розписці сума є вартістю дачної будівлі, яку ОСОБА_1 йому продала. Оскільки правовстановлюючі документи на дачну будівлю відсутні і договір купівлі-продажу оформити в установленому законом порядку не є можливим, вони (сторони) домовились про укладання договору купівлі-продажу шляхом оформлення розписки про борг. Відповідач стверджував, що на виконання умов договору купівлі-продажу квартири він передав ОСОБА_1 32000 дол.США, а не 38 000 дол.США.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не є доведеним.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, «досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.».

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, 11 червня 2021 року у справі №61-21701 св19.

У даному випадку судом встановлено і визнано сторонами, що 04.07.2019 року сторони уклали договір купівлі-продажу квартири, вартість якої складала в еквіваленті 32000 дол.США (що підтверджується і попереднім договором і додатковою угодою до попереднього договору від 19.06.2019 року), а не 38 000 дол.США. До укладання договору купівлі-продажу квартири з дозволу ОСОБА_1 сім`я ОСОБА_6 користувалась дачною будівлею (користується до цього часу), на цю дачну будівлю належні правовстановлюючі документи відсутні. Надана роздруківка смс-повідомлень з телефонів сторін підтверджує існування між сторонами правовідносин щодо купівлі-продажу дачної будівлі.

Суд не отримав безперечних доказів того, що на виконання умов договору позики ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримав 04.07.2019 року грошові кошти в сумі 6000 дол.США. Свідок ОСОБА_3 не була присутня ні при укладанні договору купівлі-продажу квартири, ні при укладанні договору позики, вона не бачила передачу грошових коштів на виконання цих договорів, інформацію має тільки зі слів ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_4 є дочкою позивача і є зацікавленою особою у задоволенні позову матері. Свідок ОСОБА_5 є дружиною відповідача і, відповідно, також є зацікавленою особою, тому суд критично оцінює пояснення цих свідків. Інших доказів щодо укладання між сторонами 04.07.2019 року договору позики суд не отримав.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 15.06.2022 року.

Суддя Калашнікова О. І.