Справа №: 343/1258/22
Провадження №: 2/0343/458/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2022 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді Тураша В. А.,
секретаря Лукань О.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог - орган опіки та піклування Долинської міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення в будинок, суд,-
Позивачка ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у її, та її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та двійнят - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення її та її малолітніх дітей в даний будинок.
Стягнути з відповідача на її користь вартість судових витрат - сплаченого судового
збору та послуг адвоката.
Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_6 , 18.09.2010 уклала шлюб з ОСОБА_7 , який був зареєстрований Виконкомом Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Після одруження вона на законних підставах, як член сім`ї, 10.07.2012 була зареєстрована у будинку відповідача, батька її чоловіка, по АДРЕСА_1 . Головою домоволодіння за цією адресою є відповідач.
У шлюбі з ОСОБА_7 в них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та двійнята - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження діти також були зареєстрованими у будинку відповідача.
Проте їхнє сімейне життя з ОСОБА_7 не склалося і на підставі рішення Долинського районного суду від 10.11.2021 шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу вона повернула собі дівоче прізвище « ОСОБА_8 ». У рішенні суду також вказано, що діти залишаються на проживанні з нею. Через погані стосунки з колишнім чоловіком та хворобу у травні 2021 року вона змушена була разом з дітьми піти жити тимчасово до своїх батьків у с. Гериню.
Разом з тим, вона мала намір повернутись у будинок АДРЕСА_1 , оскільки вона та діти мають на те законне право. Однак відповідач неодноразово відмовлявся впустити її та дітей в будинок, мотивуючи це тим, що оскільки вона розірвала шлюб з його сином, то втратила право на житло в його будинку. В січні 2022 року відповідач відмовився впустити її в будинок, у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції. Але і після приїзду працівників поліції він її не впустив до будинку.
В подальшому вона скерувала на адресу відповідача письмову вимогу про необхідність впустити її та її дітей в будинок для проживання, оскільки вона і діти мають на це право. Однак першого листа з вимогою від 11.02.2022 відповідач не отримав у поштовому відділенні, у зв`язку з чим вона подала другу вимогу 12.04.2022, яку він отримав 16.04.2022, проте відповіді не надав, що свідчить про його відмову наданні дозволу на проживання в будинку як їй, так і її дітям.
Крім неї та її дітей в будинку відповідача також зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_7 , відповідач, його дружина, другий син ОСОБА_9 та невістка ОСОБА_10 з їх сином ОСОБА_11 . Формально сім`я ОСОБА_12 зареєстрована у цьому будинку, проте з 2017 року проживає в будинку баби ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 .
Таким чином, вона протягом 11 років та діти з народження на законних підставах були зареєстровані на проживання та фактично безперервно проживали в будинку АДРЕСА_1 . Ні у неї, ні в її дітей не має іншого житла як на праві власності, так і на праві користування, а факт розірвання шлюбу із сином відповідача не позбавляє її та дітей права на користування цим будинком. Це право вона не може реалізувати по тій причині, що відповідач не впускає її та дітей у будинок, що стало причиною звернення до суду для захисту своїх та дітей прав на житло.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом.
Представник позивачки адвокат Дуткевич М.В (договір №32 про надання правової допомоги від 12.07.2022 а.с.21, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ІФ №012464 від 26.07.2022- а.с.22) в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити з підстав, викладених у заяві. Не заперечив щодо заочного розгляду справи.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_13 (довіреність №989/05-19/17в від 19.09.2022- а.с.51) в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, та вказала, що представниками Служби у справах дітей Долинської міської ради, було проведено обстеження умов проживання. На час проведення обстеження будинку АДРЕСА_1 21.09.2022 ні позивачки ОСОБА_1 , ні її дітей в будинку не було, хоча останні там зареєстровані. В даному будинку ніхто не проживає, будинок не опалюється. Обстеження відбулося у присутності ОСОБА_14 (дружини відповідача), яка там теж зареєстрована, проте фактично проживає по АДРЕСА_2 . Санітарно-гігієнічні норми житлового приміщення задовільні. Будинок облаштований меблями, побутовою технікою, та придатний для проживання малолітніх дітей.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, причину своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.30, 38) та оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про виклик в судове засідання (а.с.36,37). Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.
Представник відповідача адвокат Кажук В.Б. (договір про надання правової допомоги від 12.09.2022- а.с.39, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1027852 від 11.09.2022- а.с.41) в судове засідання на повторний виклик не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, про що свідчать повідомлення -розписки (а.с.44, 45,50).
Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 у встановлений Законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст.ст. 71, 72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника членами його сім`ї.
Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Українидо членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин із власником житла не позбавляє позивачку права на користування житловим приміщення, до якого позивачка вселилася як член сім`ї власника на законних підставах за його згодою.
Ст.64 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі №447/455/17 було сформовано висновок про те, що у законодавстві, що регулює житлові відносини, припинення сімейних правовідносин, втрата статусу члена сім`ї особою, саме по собі не тягне втрату права користування житловим приміщенням.
Судом встановлено про те, що 18.09.2010 між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (сином відповідача) було укладено шлюб. У даному шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 05.05.2015 а.с.5), та двійнята - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 від 14.08.2020 а.с.6.7).
10.07.2012 позивачка по справі ОСОБА_15 зареєструвалась за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №4045 про реєстрацію місця проживання, виданою Долинською міською радою 04.06.2021 (а.с.4).
На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2021 шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , зареєстрований 18 вересня 2010 року Виконкомом Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №7, розірвано. Малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено
проживати з матір`ю ОСОБА_16 . Прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне ОСОБА_8 (а.с.9-10).
Відповідно до витягу №5923 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.06.2021 Долинської міської ради встановлено про те, що по АДРЕСА_1 зареєстровано 10 осіб: ОСОБА_2 , 1958 р.н.- відповідач, ОСОБА_14 , 1961 р.н.-дружина відповідача, ОСОБА_7 ,1983 р.н.- син відповідача, ОСОБА_17 , 1985 р.н. - син відповідача, ОСОБА_10 , 1987 р.н. - невістка, ОСОБА_16 , 1990 р.н.- невістка- позивачка, ОСОБА_5 , 2015 р.н. внучка, ОСОБА_5 , 2020 р.н.- внучка, ОСОБА_18 , 2016 р.н. внук, ОСОБА_4 , 2020 р.н. внук (а.с.8)
Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 позивачці ОСОБА_1 та її малолітнім дітям, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які там зареєстровані, а саме не впускає їх до вказаного будинку, про що свідчать скеровані позивачкою на адресу відповідача вимоги (а.с.11-19), одну з яких ОСОБА_2 отримав 16.04.2022 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення а.с.20), однак відповіді не надав, перешкоди позивачці та її дітем у праві користуванні житловим будинком не усунув.
Акт обстеження умов проживання, складений представниками Служби у справах дітей Долинської м/р від 21.09.2022 (а.с.47) свідчить про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , 1958 р.н.- голова домоволодіння, ОСОБА_14 , 1961 р.н.- дружина, ОСОБА_7 , 1983 р.н.- син, ОСОБА_17 , 1985 р.н. - син, ОСОБА_10 1987 р.н. - невістка, ОСОБА_16 , 1990 р.н.- невістка, ОСОБА_5 , 2015 р.н. внучка, ОСОБА_5 , 2020 р.н.- внучка, ОСОБА_18 , 2016 р.н. внук, ОСОБА_4 , 2020 р.н. внук. На момент обстеження у будинку ніхто не проживає. Будинок не опалюється. Обстеження відбулося у присутності ОСОБА_14 , яка фактично проживає по АДРЕСА_2 . Санітарно-гігієнічні норми житлового приміщення задовільні. Будинок облаштований меблями, побутовою технікою.
Судом встановлено, що позивачка по справі набувши статусу члена сім`ї власника майна будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 - відповідача по справі, після одруження з сином відповідача ОСОБА_7 , у встановленому законом порядку вселилась та зареєструвалась у вказаному будинковолодінні та стала там проживати. Неповнолітні діти ОСОБА_15 та ОСОБА_7 ( сина відповідача) , після народження також були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 та проживали у ньому.
Отже, в силу вимог ст. 156 ЖК України позивачка та її неповнолітні діти набули права користуватись жилим приміщенням нарівні з власником будинку.
Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Як встановлено в судовому засіданні, позивачка та її неповнолітні діти зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 , зі згоди відповідача, а відповідач, у свою чергу, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація позивачки і її дітей спричиняє перешкоди у користуванні належним йому житловим приміщенням.
Натомість, встановлено те, що саме відповідач чинить перешкоди позивачці та її неповнолітнім дітям у користуванні житлом, про що свідчать вимоги, скеровані на адресу відповідача.
Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, №
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання справедливого балансу між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) мети, досягнення якої передбачається, та засобів, які використовуються для її досягнення.
Навіть, якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа має право сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції.
Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав (рішення у справі Powell and Rayner v. U.K, 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K., 24.11.1986) так і на наймача (рішення в справі Larkos v Cyprus, 18.02.1999).
Отже, позивачка, як особа, яка була зареєстрована і вселена з неповнолітніми дітьми у житловий будинок АДРЕСА_1 , на законних підставах, та має право користування даним житловим приміщенням, обґрунтовано звернулася до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - будинком шляхом вселення її та її малолітніх дітей, а обставини щодо вчинення їй перешкод у цьому є доведені належними та допустимими доказами.
Таким чином суд проходить до висновку про задоволення позову та усунення перешкод у користуванні спірним житлом, оскільки вимога про вселення позивачки разом з її неповнолітніми дітьми відповідає вимогам Закону, а порушене право користування житловим приміщенням - відновленню.
Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
В підтвердження понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано розрахунок (акт) вартості за надані послуги по договору, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Дуткевичем М.В. від 04.08.2022 з переліком послуг (а.с.24) та квитанцію № 35 від 04.08.2022 (а.с.23), відповідно до яких загальна сума витрат становить 3000,00 грн.
Таким чином, сума сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн та сума витрачена на
професійну правову допомогу адвокатом в розмірі 3000,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .
На підставі ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст.64, 156, 162 ЖК України, та керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог - орган опіки та піклування Долинської міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення в будинок задоволити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до вказаного будинковолодіння.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 гривень сплаченого судового збору згідно квитанції.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 гривень витрат за надання правової допомоги згідно з квитанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , жителька АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог - орган опіки та піклування Долинської міської ради, місце реєстрації: просп.Незалежності,5 м.Долина, Калуського району Івано-Франківської області, 77500.

Поний текст рішення виготовлено 21.10.2022

Суддя Долинського районного суду В. Тураш