Справа № 203/4146/22
Провадження № 2-з/0203/98/2022
УХВАЛА

01 листопада 2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить позивача суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору позики від 07.05.2022 року в розмірі 1400000,00 грн.

Разом з позовом представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- з метою забезпечення позову накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом та будь-якими особами нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2 : 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 квітня 2004 року, виданого ОЖКП «Південне»; 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.05.2019 року, виданого приватним нотаріусом ДМНО Румянцевою І.О. за реєстровим № 932.

Суд, вивчивши доводи заявника, перевіривши додержання заявником вимог статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), вважає, що заяву слід повернути заявнику, з наступних підстав.

У статті 151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Так, у заяві про забезпечення позову необґрунтована необхідність застосування виду забезпечення позову шляхом накладення заборону на відчуження будь-яким шляхом та будь-якими особами нерухомого майна, а лише зазначено, що позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

При цьому наявність самого по собі позову про стягнення заборгованості за договором позики в жодному разі не є підставою для забезпечення позову без належного обґрунтування його необхідності, що не містить заява позивача.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а містить лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Слід звернути увагу заявника, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 17 червня 2022 року у справі № 908/2382/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За приписами ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вказаних вище обставин, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим законом, тому на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва