П О С Т А Н ОВ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м. Київ

Справа №752/6272/21

Провадження № 22-ц/824/4795/2022

Резолютивна частина постанови оголошена 06 липня 2022 року

Повний текст постанови складено 07 липня 2022 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза Віктора Павловича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» про визнання формулювання причин звільнення неправильним, визнання протиправним і скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та зобов?язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПрАТ «Айбокс Банк» про визнання формулювання причин звільнення неправильним, визнання протиправним і скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та зобов?язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 13 квітня 2020 року по 03 лютого 2021 року обіймала посаду начальника Управління комплаєнс та внутрішнього контролю в ПрАТ «Айбок Банк».

03 лютого 2021 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

30 грудня 2020 року позивачкою Раді банку було направлено електронне повідомлення про неприйнятну поведінку та наявність комплаєнс ризику у в.о. Голови правленні С. Є. Голяк; 05 січня 2021 року додаткову інформацію щодо таких фактів було подано у звіті щодо комплаєнс ризику, що відображено у протоколі № 2 засідання Ради банку від 06 січня 2021 року.

Сторона позивача вказувала, що ПрАТ «Айбокс Банк» рішенням Ради банку затверджено Механізм конфіденційного повідомлення про неприйнятну поведінку в банку, у порушення вимог цього Механізму 04 січня 2021 року наказом № 1-К було застосовано дисциплінарне стягнення у формі догани. 05 січня 2021 року повторно наказом № 7-К застосовано дисциплінарне стягнення у формі догани. Наказом № 26-К від 03 лютого 2021 року застосовано дисциплінарне стягнення у формі догани. Наказом № 27-К від 03 лютого 2021 року застосовано дисциплінарне стягнення у формі звільнення.

Накази про застосування дисциплінарних стягнень були оформлені за підписом

в.о. Голови правління банку С.Є.Голяк одноособово без погодження із будь-якими іншими органами правлення ПрАТ «Айюокс Банк».

Позивачка вказувала, що з 11 січня 2021 року до 02 лютого 2021 року перебувала почергово у трьох лікарняних відпустках. 18 січня 2021 року поштовим відправлення на адресу банку було направлено заяву про звільнення в порядку частини першої статті 38 КЗпП України з 02 лютого 2021 року, заява була отримана 19 лютого 2021року.

02 лютого 2021 року ОСОБА_1 із своїм представником (для правової підтримки) з`явилась у приміщення банку для оформлення звільнення, представника не було допущено до приміщення банку.

Позивачка вважала своє звільнення незаконним, оскільки воно відбулось з грубим порушенням норм трудового законодавства.

ОСОБА_1 просила визнати формулювання причин звільнення ОСОБА_1 неправильними, змінити причини звільнення на частину першу статті 38 КЗпП України; зобов'язати ПрАТ «Айбокс Банк» внести запис у трудову книжку про звільнення за частиною першою статті 38 КЗпП України; визнатипротиправнимі скасувати наказ в.о. Голови правління ПрАТ «Айбокс Банк» С. Є. Голяк № 27-К від 03 лютого 2021 року про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у виді звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України; зобов'язати ПрАТ «Айбокс Банк» здійснити виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04 лютого 2021 року до дня набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Айбокс Банк» про визнання формулювання причини звільнення невірним, визнання протиправним і скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та зобов`язання вчинити дії. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче судове засідання з викликом учасників справи.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року закрито підготовче провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 до ПрАТ «Айбокс Банк» про визнання формулювання причини звільнення невірним, визнання протиправним і скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та зобов`язання вчинити дії. Призначено справу до судового розгляду.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Айбокс Банк» про визнання формулювання причин звільнення неправильним, визнання протиправним і скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та зобов?язання вчинити дії відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю у відповідача порушення трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

31 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через засоби поштового зв?язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не було спростовано факту одержання відповідачем заяви ОСОБА_1 від 18 січня 2021 року про звільнення з підстав частини першої статті 38 КЗпП України саме 19 січня 2021 року. Відтак, на думку заявника, із 19 січня 2021 року було активовано правовий механізм звільнення

ОСОБА_1 в порядку частини першої статті 38 КЗпП України. Заявник зазначає, що судом першої інстанції проігноровано доводи і докази позивача, що вказують на грубе порушення порядку звільнення, встановленого статтею 149 КЗпП України, оскільки відповідачем у ОСОБА_1 жодного разу не запитувались письмові пояснення відносно інкримінованих їй порушень згідно наказів: від 04 січня 2021 року № 1-К, від 05 січня 2021 року № 7-К, від 03 лютого 2021 року № 26-К та від 03 лютого 2021 року № 27-К.

З наказами: від 05 січня 2021 року № 7-К, від 03 лютого 2021 року № 26-К та

від 03 лютого 2021 року № 27-К ОСОБА_1 була ознайомлена в день звільнення -

03 лютого 2021 року.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 05січня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11січня 2022 року витребувано з Голосіївського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 752/6272/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Айбокс Банк» про визнання формулювання причин звільнення неправильним, визнання протиправним і скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та зобов?язання вчинити дії.

24 січня 2022 року матеріали цивільної справи № 752/6272/21 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза В. П. на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня

2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Айбокс Банк» про визнання формулювання причин звільнення неправильним, визнання протиправним і скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та зобов?язання вчинити дії.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено їм строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2022 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відповідачем ПрАТ «Айбокс Банк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставінсть, протиправність, такою що не підтверджена належними доказами, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція Київського апеляційного суду

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мороз В.П. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ПрАТ «Айбокс Банк» ПРусов В.М. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_1 наказом ПрАТ «Айбокс Банк» № 57-к від 10 квітня 2020 року прийнята на посаду начальника Управління комплаєнс та внутрішнього контролю з 13 квітня 2020 року.

Рішенням Ради ПрАТ «Айбокс Банк» протоколом № 36 від 09 червня 2020 року затверджено Кодекс поведінки (етики) ПрАТ«Айбокс Банк», відповідно до додатку № 1 ОСОБА_1 , як начальником Управління комплаєнс та внутрішнього контрою, підписано 12 червня 2020 року зобов`язання про дотримання Кодексу поведінки (етики). ОСОБА_1 згодна, що це зобов`язання становить невід`ємну частину трудового договору (контракту), його порушення може спричинити накладання дисциплінарного стягнення. Зобов`язання про дотримання Кодексу поведінки (етики) підписано останньою 12 червня 2020 року.

Згідно пункту 3.4 вказаного Кодексу подання недостовірної фінансової, статистичної та управлінської звітності є неприйнятною поведінкою.

Посадова інструкція начальника Управління комплаєнс та внутрішнього контрою ПрАТ «Айбокс Банк», затверджена Головою Ради ПрАТ «Айбокс Банк» 29 квітня

2020 року, інструкція погоджена посадовими особами, підписана ОСОБА_1 .

Згідно посадової інструкції до повноважень ОСОБА_1 входить: підготовка висновків щодо комплаєнс-ризику, який притаманний новим продуктам та значним змінам у діяльності банку; готує висновки стосовно комплаєкс-ризику для ухвалення кредитних рішень; готує та надає звіти щодо комплаєнс-ризику Раді Банку та Правлінню Банку не рідше одно разу на квартал; виконує затверджені плани роботи Управління, інші завдання та доручення (усні, письмові) Ради Банку, з питань віднесених до компетенції Управління ( пункти 3.1.14, 3.1.17, 3.1.28).

Відповідно до пункту 3.1.4. посадової інструкції до обов`язків ОСОБА_1 входило забезпечення управління ризиками, пов`язаними з конфліктами інтересів, що можуть виникати на всіх рівнях організаційної структури Банку, прозорість реалізації процесів та в разі виявлення будь-яких фактів, що свідчить про наявність конфлікту інтересів у Банку, інформує Раду Банку та/або уповноважений колегіальний орган Ради Банку.

Посадові обов`язки узгоджуються зі змістом Політики запобігання конфліктам інтересів ПрАТ «Айбокс Банк», затвердженої протоколом № 41 засіданням Ради Банку ПрАТ «Айбокс Банк» від 02 липня 2020 року.

Рішенням Ради ПрАТ «Айбокс Банк» протоколом № 45 від 22 липня 2020 року затверджено Механізм конфіденційного повідомлення про неприйнятну поведінку в банку/порушення діяльності банку, який погоджено посадовими особами, в том числі і ОСОБА_1 .

Рішенням Ради ПрАТ «Айбокс Банк» протоколом № 61 від 05 жовтня 2020 року затверджено Політику управління комплаєнс-ризику ПрАТ «Айбокс Банк», погоджено посадовими особами, в том числі і ОСОБА_1 .

Рішенням Ради ПрАТ «Айбокс Банк» протоколом № 61 від 05 жовтня 2020 року затверджено Політику про організацію систему внутрішнього контрою ПрАТ «Айбокс Банк», погоджено посадовими особами, в том числі і ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу № 82 від 24 грудня 2020 року на засіданні Ради

ПрАТ «Айбокс Банк» відхилено звіти Управління комплаєнс та внутрішнього контролю за ІІІ квартал 2020 року. Визнано незадовільною роботу начальника Управління комплаєнс та внутрішнього контролю ОСОБА_1, зобов`язано у строк до 29 грудня 2020 року усунути недоліки, повторно подати звіти за ІІІ квартал 2020 року.

Відповідно до звернення Голови Ради банку Зварича В. В. виконуючу обов`язки голови правління ПрАТ «Айбокс Банк» Голяк С. Є. від 30 грудня 2020 року

вх. № 2291-01, повідомлено про зауваження, висловлені на засіданні Ради ПрАТ «Айбокс Банк» ОСОБА_1 щодо поданих звітів та доручено позивачці у строк до 29 грудня

2020 року усунути недоліки і подати повторно звіти. Станом на 14 год. 30 хв. 30 грудня 2020 року звіти від ОСОБА_1 на розгляд Ради Банку не надходили, пропонувалось в порядку статті 149 КЗпП України відібрати у ОСОБА_1 пояснення.

30 грудня 2020 року електронним листом начальником Управління комплаєнс та внутрішнього контрою ПрАТ «Айбокс Банк» ОСОБА_1 направлено звіти з питання системи внутрішнього контролю та коплаєнс-ризиків щодо потенційного конфлікту інтересів, неприйнятої поведінки в банку.

31 грудня 2020 року складено акт про відмову надання пояснення причин невиконання рішення Ради Банку від 24 грудня 2020 року.

Відповідно до звернення Голови Ради банку Зварича В. В. виконуючу обов`язки голови правління ПрАТ «Айбокс Банк» Голяк С. Є. від 31 грудня 2020 року

вх. № 2318-01, повідомлено про зауваження, висловлені на засіданні Ради ПрАТ «Айбокс Банк», щодо неналежного виконання ОСОБА_1 відповідних функцій, визначених розділом 4 Положення про Управління комплаєнс та внутрішнього контролю, затвердженого рішенням Ради Банку від 29 квітня 2020 року.

Наказом ПрАТ «Айбокс Банк» № 1-к від 04 січня 2021 року ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, підстава: звернення Голови Ради банку Зварича В. В. від 30 грудня 2020 року; акт відмови надання пояснень від 31 грудня 2020 року.

Вказаний вище наказ № 1-к від 04 січня 2021 року містить напис ОСОБА_1 , що службову записку з поясненнями надано 31 грудня 2020 року, зареєстровану за

№ 2301-01. Проте, матеріали справи не містять даної записки з поясненнями.

04 січня 2021 року складено акт про відмову надання пояснення до 18 год. 00 хв. цього ж дня.

05 січня 2021 року начальником Управління комплаєнс та внутрішнього контрою ПрАТ «Айбокс Банк» ОСОБА_1 надано Звіт Управління комплаєнс та внутрішнього контролю щодо комплаєнс-ризику ПрАТ «Айбокс Банк», звіт останньою підписано, на звіті відсутнє затвердження Ради Банку.

Наказом ПрАТ «Айбокс Банк» № 7-к від 05 січня 2021 року ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, підстава: звернення Голови Ради банку Зварича В. В. від 31 грудня 2020 року; акт відмови надання пояснень від 04 січня 2021 року.

Згідно витягу з протоколу № 2 від 06 січня 2021 року засідання Ради Банку призначено внутрішню перевірку інформації про неприйнятну поведінку та щодо наявності комплаєнс ризику у відповідності до електронного повідомлення, звіту начальника Управління комплаєнс та внутрішнього контролю ПрАТ «Айбокс Банк» ОСОБА_1 Визначено час проведення перевірки з 06 січня 2021 року до 12 січня

2021 року, вирішено забезпечити на час перевірки захист ОСОБА_1 , включаючи заборону застосування заходів дисциплінарного стягнення та інших негативних заходів впливу.

Перевіркою, відповідно до рішення Ради банку від 06 січня 2021 року, після дослідження повідомлень ОСОБА_1 від 30 грудня 2020 року та від 05 січня 2021 року, було встановлено порушення ОСОБА_1 строків щодо надання на розгляд Правлінню банку звіти Управлення комплаєнс та внутрішнього контролю про результаті моніторингу функціонування системи внутрішнього контролю ПрАТ «Айбокс Банк» за ІІІ квартал

2020 року. Порушення строків надання Раді Банку інформаційного повідомлення про виявлення конфлікт інтересів, неприйнятну поведінку та потенційний комплаєнс-ризик. Порушення встановленої форми подання інформації про події, що потребує невідкладного інформування. В Акті № 1 зазначено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог пунктів 8.6.2., 12.11.1 Політки управленні комплаєнс-ризиком ПрАТ «Айбокс Банк».

12 січня 2021 року складено витяг з Акту № 1 перевірки інформації про неприйнятну поведінку, наявність конфлікту інтересів та порушення вимог внутрішніх нормативних документів Банку.

Згідно витягу із протоколу № 3 від 15 січня 2021 року на засіданні Ради Банку, по четвертому питанню вирішено повідомити начальника Управління комплаєнс та внутрішнього контрою ОСОБА_1 про результати внутрішньої перевірки, зобов`язано надати письмові пояснення протягом трьох днів після отримання повідомлення про причини порушення строків: подачі звіту; повідомлення інформації; порушення встановленої форми подання інформації. Витяг місить власноручний підпис про отримання витягу протоколу під час перебування на лікарняному по догляду за дитиною 21 січня 2021 року.

ОСОБА_1 подано заяву від 18 січня 2021 року про звільнення за власним бажанням з 02 лютого 2021 року на підставі статті 38 КЗпП України, у зв`язку за доглядом за дітьми до досягнення ними 14-річного віку, заява зареєстрована банком за номером 873-01 від 08 лютого 2021 року.

Заява про звільнення направлена на адресу банку рекомендованим відправленням з описом вкладень 18 січня 2021 року. Як вбачається, в графі «розписка в одержані - охорона», дата отримання 19 січня 2021 року, підпис не чіткий. Ця обставина свідчить, що заяву позивачки про звільнення не було отримання у вказану дату уповноваженою особою банку. Заява про звільнення на підставі статті 38 КЗпП України зареєстрована банком

08 лютого 2021 року № 873-01.

Згідно витягу із протоколу № 6 від 22 січня 2021 року на засіданні Ради Банку внесено зміни до пункту 3 рішення Ради Банку по четвертому питанню порядку денного засіданні від 15 січня 2021 року. Пунктом 3 було зобов`язано начальника Управління комплаєнс та внутрішнього контролю ОСОБА_1 надати особисті пояснення про причини порушення строків надання на розгляд Правлінню Банку звіту Управління комплаєнс та внутрішнього контролю за ІІІ квартал 2020 рік, причини порушення встановленої форми подання інформації, порушення строків подання Раді Банку інформаційного повідомлення про виявлений конфлікт інтересів, неприйнятну поведінку.

На службовій записці головного комплаєнс-менеджера ОСОБА_3 виконуючій обов`язки голови правління ПрАТ «Айбокс Банк» Голяк С. Є. від 01 лютого 2021 року, власноручні пояснення ОСОБА_1 у формі тексту на службовій записці про не згоду з підстав неможливості отримання правової підтримки.

У даній службовій записці вказано, що за висновками перевірки, проведеної за рішенням Ради Банку від 06 січня 2021 року, встановлено порушення з боку ОСОБА_1 пункту 3.4 Кодексу, оскільки подані звіти від 30 грудня 2020 року, від 05 січня 2021 року про неприйнятну поведінку, наявність конфлікту інтересів і комплаєнс ризиків були недостовірними.

Голові Ради ПрАТ «Айбокс Банк» Зваричу В. В. 02 лютого 2021 року позивачкою подано письмові пояснення щодо отриманого витягу з вказаного протоколу.

Наказом ПрАТ «Айбокс Банк» № 26-к від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни підстава: службова записка головного коплаєнс-менеджера ОСОБА_3 ; відмова надати пояснення, що зазначено власноручно ОСОБА_1 на службовій записці ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, листки непрацездатності з 11 січня

2021 року по 16 січня 2021 року; з 18 січня 2021 року по 27 січня 2021 року; з 28 січня 2021 року по 02 лютого 2021 року.

Наказом ПрАТ «Айбокс Банк» № 27-к від 03 лютого 2021 року застосовано дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 , звільнено за порушення трудової дисципліни відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання своїх посадових без поважних причин. Про отримання ОСОБА_1 даного наказу складено акт від 03 лютого 2021 року.

Підставою для звільнення, як зазначено у наказі, є рішення Ради Банку № 3

від 15 січня 2021 року (витяг з протоколу по четвертому питанню); рішення Ради

від 22 січня 2021 року (витяг з протоколу по восьмому пункту); Акт № 1 перевірки інформації.

Про отримання ОСОБА_1 даного наказу складено акт від 03 лютого 2021 року.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційній скарзі, Київський апеляційний суд виходить із такого.

За правилами частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 вересня 2021 року розглянув справу № 909/243/18, в якій зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна правова позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 916/542/18 та

від 01 серпня 2019 року у справі № 916/1743/18.

Згідно з положеннями статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (стаття 2 КЗпП України).

Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За змістом пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями) судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Виходячи з норм чинного законодавства, для розірвання трудового договору за підставою, що міститься у пункті 3 частини першої статті 40 КЗпП України, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов`язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення.

Для застосування цієї підстави розірвання трудового договору важливим є невиконання працівником обов`язків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому не може вважатися порушенням трудової дисципліни невиконання обов`язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору. Цю підставу не можна застосовувати до працівника, який відмовився виконати незаконне розпорядження роботодавця, або за відмову виконання роботи, яка не входить до кола його посадових обов`язків, а також за дії, що не пов`язані з виконанням службових обов`язків.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника можу бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Встановлено, що наказами: від 04 січня 2021 року № 1-К, від 05 січня 2021 року

№ 7-К та від 03 лютого 2021 року № 26-К до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді доган за порушення трудової дисципліни, а саме не подання у строки звітів.

Наказом ПрАТ «Айбокс Банк» № 27-к від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП Українинеобхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

В наказі про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний навести конкретні факти порушень, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. При цьому роботодавець не повинен обмежуватись загальним посиланням на систематичне порушення трудових обов`язків з боку працівника.

Відповідач в наказі від 03 лютого 2021 року № 27-к про звільнення позивача не навів конкретних фактів допущених позивачем невиконання обов`язків, не зазначив, коли саме вони мали місце, які саме проступки вчинив позивач, що стало притягнення до дисциплінарних стягнень та коли, та чи міг останній проступок бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Крім того, в день винесення наказу про звільнення, наказом ПрАТ «Айбокс Банк» № 26-к від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни

Колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у вигляд звільнення, роботодавцем не була врахована вина позивача та тяжкість вчиненого проступку.

При встановленні обставин притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, представник відповідача в засіданні колегії суддів апеляційної інстанції не зміг чітко пояснити, за який проступок була оголошена догана.

А притягнення до дисциплінарної відповідальності двічі за одне й те ж правопорушення нормами трудового законодавства не передбачено.

З урахуванням встановлених обставин та вищевказаних положень закону колегія суддів вважає, що відповідачем не дотримано положення трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 з посади начальника Управління комплаєнс та внутрішнього контролю.

За змістом частини першої статті 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

З матеріалів справи відомо, що позивачкою подано заяву від 18 січня 2021 року про звільнення за власним бажанням з 02 лютого 2021 року на підставі статті 38 КЗпП України, у зв`язку за доглядом за дітьми до досягнення ними 14-річного віку.

Заява про звільнення направлена на адресу банку рекомендованим відправленням з описом вкладень 18 січня 2021 року. Як вбачається, в графі «розписка в одержані - охорона», дата отримання 19 січня 2021 рік, підпис не чіткий (т. 1, а. с. 36).

Проте, заява про звільнення на підставі частини першої статті 38 КЗпП України зареєстрована банком 08 лютого 2021року № 873-01 (т.1, а.с.167).

Про обставини щодо несвоєчасної реєстрації заяви позивачки про звільнення на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, представник відповідача в засіданні колегії суддів апеляційної інстанції не зміг чітко пояснити, несвоєчасну реєстрацію заяви, яка була отримана відповідачем 19 січня 2021 року. Матеріали справи не містять доказів на спростування факту отримання вказаної заяви особою, яка не є працівником ПрАТ «Айбокс Банк».

Положеннями частини третьої статті 235 КЗпП України визначено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Оскільки Київським апеляційним судом встановлено порушення відповідачем трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 , питання щодо поновлення на посаді позивачка не ставить, колегія суддів дійшла висновку, що за встановлених фактичних обставин у цій справі можливо здійснити заміну формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України на частину першу статті 38 КЗпП України.

У зв`язку зі зміною формулювання причини звільнення, працівник не вважається таким, який поновив трудові відносини з роботодавцем, а отже до виниклих правовідносин не застосовуються положення статей 116, 117 КЗпП, які передбачають можливість стягнення середнього заробітку за час затримку розрахунку в разі звільнення працівника.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову, судові витрати понесені

ОСОБА_1 за подання позову та судові витрати понесені

ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 4540 грн. із ПрАТ «Айбокс Банк» на користь ОСОБА_1

щодо судових витрат на професійну правничу допомогу

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Позивачем у позові було зроблено заяву щодо попереднього розрахунку судових витрат, які позивач очікував понести, що свідчить про виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України.

У грудні 2021 року представником позивача подано заяву про долучення доказів понесених позивачем судових витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи відомо, що 21 січня 2021 року між Адвокатським об?єднанням «Супрема Лекс» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги. На підставі вищезазначеного договору Адвокатським об?єднанням «Супрема Лекс» було надано позивачу професійну правничу допомогу. Згідно платіжних доручень (т. 2, а. с. 242, 244, 246-247, 249, т. 3, а. с.2, 4-5, 7, 9, 11-12) позивачу було надано адвокатських послуг на загальну суму 220 312,50 грн. Вказана сума ОСОБА_1 було сплачено Адвокатському об?єднанню «Супрема Лекс», що підтверджується квитанціями (т. 2, а. с. 243, 245, 248, т. 3, а. с. 1, 3, 6, 8, 10, 13).

Частинами п?ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною відповідача надано заперечення щодо незгоди з розміром витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Колегія суддів вважає, що відповідачем доведено неспівмірність витрачених коштів позивачем на професійну правничу допомогу, оскільки понесені витрати не відповідають в повній мірі складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також часом, витраченим на надання вказаних послуг, та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 гривень.

Керуючись ст.ст. 141, 268,367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383,390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза Віктора Павловича - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» про визнання формулювання причин звільнення неправильним, визнання протиправним і скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та зобов?язання вчинити дії - задовольнити частково.

Змінити причини звільнення ОСОБА_1 з п.3 частини 1 статті 40 КЗпП України на частину першу статті 38 КЗпП України - звільнення за власним бажанням.

Зобов'язати приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк» внести запис у трудову книжку про звільнення за частиною першою статті 38 КЗпП України - звільнення за власним бажанням.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» (Код ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 4540,00 грн. судових витрат, понесених за подання позову та апеляційної скарги.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» (Код ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 20000 грн. судових витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна