Справа № 369/6222/21
Провадження № 2/369/1276/22
14.06.2022 року м. Київ
Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Янченка А.В.,
за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу № 369/6222/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення основного боргу, винагороди та неустойки, -
У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення основного боргу, винагороди та неустойки, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.02.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 взяв в борг у ОСОБА_1 1 000,00 дол. США, які зобов`язався повернути 09.04.2021 року. Винагорода для позикодавця встановлена в розмірі 10 % від всієї суми боргу щомісячно до дня фактичного повернення всіх грошових коштів. Передбачена неустойка в розмірі 25 % від суми боргу за кожен день в разі неповернення суми боргу. 09.02.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_3 ручається перед ОСОБА_1 за виконання боргового зобов`язання від 09.02.2021 року позичальником ОСОБА_4 09.02.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_4 ручається перед ОСОБА_1 за виконання боргового зобов`язання від 09.02.2021 року позичальником ОСОБА_4 . Оскільки на час звернення з позовом до суду борг не оплачений, то позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 16 459 доларів США, що складається з: 1 000 дол. основного боргу, 459 дол. винагороди та 15 000 дол. США неустойки.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.10.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.02.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання 14.06.2022 року позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи просив проводити у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання 14.06.2022 року не з`явилися. Про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду невідомі.
За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2021 між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), був укладений договір позики.
За даним договором ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 1 000 дол. США строком на 2 місяці, які зобов`язався повернути 09 квітня 2021 року.
09.02.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_3 ручається перед ОСОБА_1 за виконання боргового зобов`язання від 09.02.2021 року позичальником ОСОБА_4
09.02.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_4 ручається перед ОСОБА_1 за виконання боргового зобов`язання від 09.02.2021 року позичальником ОСОБА_4 .
Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Вказана правова позиція підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18).
Доказів повернення грошових коштів в розмірі 1 000,00 доларів США позивачу відповідачами не надано, а тому з відповідачів підлягає стягненню солідарно сума основного боргу в розмірі 1 000,00 доларів США.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
В договорі позики сторони погодили що розмір неустойки зменшенню не підлягаю.
Разом з тим, статтею 203 ЦК України передбачено що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Таким чином умова договору про неможливість зменшення розміру неустойки прямо суперечить ч. 3 ст. 551 ЦК України.
Отже такий пункт договору є нікчемним в розумінні ч. 2 ст. 215 ЦК України (Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин)).
Тому суд, керуючись ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи розмір непогашеної суми позики, неспівмірність розміру заявлених збитків позивачем із розміром основної заборгованості, вважає за необхідне зменшити суму неустойки до 2 000 дол. США, яка підлягає стягненню судом.
В договорі позики вказано про винагороду для позикодавця у розмірі 10 % від всієї суми боргу щомісячно до дня фактичного повернення всіх грошових коштів.
Підставою позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів у розмірі 459 дол. США є невиконання відповідачем зобов`язань щодо сплати йому процентів за договором позики в обумовленому розмірі, які він позиціонує як винагороду позикодавця за мінусом основної суми боргу за період з 10 лютого 2021 року по 10 червня 2021 року.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної за результатами розгляду цивільної справи № 444/9519/12 у постанові від 28 березня 2018 року, визначено, що зі спливом визначеного договором строку кредитування право кредитодавця (позикодавця) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (позикою) припиняється. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованих ним 10 % за умовами договору позики у розмірі 459 дол. США за період з 10 квітня 2021 року по 10 червня 2021 року є необґрунтованими, адже за договором позики грошові кошти у борг надавалися строком до 09 квітня 2021 року, а нараховувати передбачені договором проценти за позикою після спливу визначеного договором строку законом не передбачено.
Тобто, зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, а відтак після 09 квітня 2021 року позивач не мав правових підстав для їх нарахування та примусового стягнення з відповідачів.
Починаючи з 09.02.2021 року та по 09.04.2021 року пройшло 2 повних місяці, а тому винагорода позикодавця становить 200 доларів США (1000,00 доларів США х 10 % х 2).
Тому з відповідачів підлягає стягненню солідарно винагорода позикодавця в розмірі 200 доларів США.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 546, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 основну суму боргу за договором позики від 09.02.2021 року в розмірі 1 000,00 доларів США, винагороду позикодавця за договором позики від 09.02.2021 року в розмірі 200,00 доларів США, неустойку за договором позики від 09.02.2021 року за період з 10.04.2021 року по 10.06.2021 року в розмірі 2 000,00 доларів США.
В іншій частині позову відмовити.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справ, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя А.В. Янченко