Справа № 183/1672/22
№ 2-з/183/82/22

У Х В А Л А
14 липня 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Парфьонова Д.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння, -
13 липня 2022 року подано вищевказану заяву, отриману головуючим суддею 14 липня 2022 року.
В заяві позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття рішення у справі.
В обґрунтування заяви заявник вказує, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду перебуває вищевказана цивільна справа. Предметом позову в даній справі є вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння, яка пред`явлена до ОСОБА_2 , як останнього власника спірного майна. Тобто, даний спір стосується майнових прав на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка в свою чергу вибула без відома та поза волею реальних власників приватизованого майна, на підставі скасованого судового рішення. Зважаючи на те, що відповідач відмовився отримати поштове відправлення, направлене судом, тому можна припустити, що до моменту розгляду даної справи відповідач може розпорядитись майном на свій розсуд на користь третіх осіб, оскільки право власності зареєстровано за ним, що може призвести до ускладнення ефективного захисту прав позивача у випадку задоволення позовних вимог.
Заявник вважає, що застосування тимчасового заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно унеможливить подальшу зміну власника зазначеного майна в процесі розгляду справи та направлений на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. Крім цього, такий вид забезпечення як накладення арешту на майно виключає будь-яку можливість вчиняти особам певні реєстраційні або інші дії щодо відчуження об`єкту нерухомості.
Сторони у судове засідання, на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не викликались.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктами 2, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що заявником не подано жодного належного та допустимого доказу, не наведено жодного належного аргументу, який би надавав суду можливість встановити чи прийти до висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, предметом якого є визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Так, просячи накласти арешт на спірне майно, позивач, вказує, що відповідач відмовився отримати поштове відправлення, направлене судом, а тому можна припустити, що до моменту розгляду даної справи відповідач може розпорядитись ним на свій розсуд на користь третіх осіб.
Водночас, сама лише відмова від отримання судової повістки не є обставиною, яка свідчить про наявність обставин, які істотно ускладнять чи зроблять неможливим виконання рішення суду.
Більш того, позивачем не обґрунтовано, чому саме такий вид забезпечення позову, як арешт, а не інші види забезпечення позову, доцільно вжити для досягнення цілей забезпечення позову.
Також, жодних доказів на підтвердження можливості вчинення дій щодо відчуження майна відповідачем або іншими особами, позивач не надає. Самі лише посилання на можливість вчинення дій не свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
З урахуванням викладеного, підстав для забезпечення позову суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 260 ЦПК України, суд,-
в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 14 липня 2022 року.

Суддя Д.О. Парфьонов