Справа № 132/3075/22
Провадження № 2/132/771/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" грудня 2022 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Калинівської міської ради Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2022 позивачі звернулися до суду з позовом до Калинівської міської ради Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадщину. В обґрунтування позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області 10.03.2000 та зареєстрованого в реєстрі за № 38, дублікат якого видано секретарем виконавчого комітету Павлівської сільської ради Довгополюк І.А., ОСОБА_5 заповідав їм все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця заповіт не змінено і не відмінено.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня мати ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , спадщину на який вона прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (вступивши в управління та володіння спадковим майном), але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області 10.03.2000, ОСОБА_6 заповідала їм все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом, в тому числі і житловий будинок АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця заповіт не змінено і не відмінено.

В установлений законом строк позивачі прийняли спадщину після смерті батька та матері, кожного зокрема, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, подавши заяви про прийняття спадщини до Калинівської районної державної нотаріальної контори Вінницької області та отримали свідоцтва про прово на спадщину за заповітом після смерті батька на земельні ділянки. Однак, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок після смерті матері та батька, кожного зокрема, з підстав, що житловий будинок, на підставі свідоцтв про право особистої власності на житловий будинок від 23.09.1988, належить колгоспному двору, головою 1/2 частки якого є ОСОБА_7 , а головою іншої 1/2 частки є ОСОБА_5 , а колгоспний двір припинив своє існування у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року.

Відповідно до ст.ст.120,123 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Членами колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не претендують на частку в житловому будинку.

З цих підстав позивачі просили визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , а саме на: 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину на який вона прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (вступивши в управління та володіння спадковим майном), але не оформила своїх спадкових прав.

Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи наявні заяви, крожного зокрема, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області-Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в підготовче засідання також не з`явились, проте, попередньо через канцелярію суду надали заяви, кожна зокрема, про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів- ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області 10.03.2000 та зареєстрованого в реєстрі за № 38, дублікат якого видано секретарем виконавчого комітету Павлівської сільської ради Довгополюк І.А., ОСОБА_5 заповідав позивачам все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право, в тому числі і житловий будинок АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця заповіт не змінено і не відмінено.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , спадщину на який вона прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (вступивши в управління та володіння спадковим майном), але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Павлівської сільської ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області 10.03.2000, ОСОБА_6 заповідала позивачам все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом, в тому числі і житловий будинок АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця заповіт не змінено і не відмінено.

В установлений законом строк позивачі прийняли спадщину після смерті батька та матері, кожного зокрема, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, подавши заяви про прийняття спадщини до Калинівської районної державної нотаріальної контори Вінницької області та отримали свідоцтва про прово на спадщину за заповітом після смерті батька на земельні ділянки. Однак, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок після смерті матері та батька, кожного зокрема, з підстав, що житловий будинок, на підставі свідоцтв про право особистої власності на житловий будинок від 23.09.1988, належить колгоспному двору, головою 1/2 частки якого є ОСОБА_7 , а головою іншої 1/2 частки є ОСОБА_5 , а колгоспний двір припинив своє існування у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року.

На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 23.09.1988 на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів № 108 від 31.09.1988, 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Домогосподарство зареєстроване за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 . БТІ на праві приватної власності 23.09.1988.

На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 23.09.1988 на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів № 108 від 31.03.1988, 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 . Домогосподарство зареєстроване за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_7 . БТІ на праві приватної власності 23.09.1988.

Відомості про інших членів колгоспного двору у свідоцтвах про право власності на будинок відсутні. Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок на час розгляду справи є чинними.

Відповідно до ст.ст.120,123 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Членами колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не претендують на частку в житловому будинку.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2005 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. «а» п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч.1 ст. 325 ЦК України, суб`єктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч.1 ст.392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Згідно до ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Позивачі спадщину прийняли після смерті батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 , яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_7 (у відповідності до вимог ст.ст. 548-549 ЦК УРСР в редакції 1963, який діяв на час відкриття спадщини), до складу якої увійшов житловий будинок, що є предметом даного спору, утім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси позбавлені можливості за обставин незалежних від їхньої волі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивачів є очевидною, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, відтак позов є обґрунтований.

Відповідач по справі позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене та за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачами в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , а саме на: 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину на який вона прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформила своїх спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1216-1217, 1220, 1233-1235, 1269 ЦК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , а саме на: 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину на який вона прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформила своїх спадкових прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: