04.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/4144/22
Провадження № 2/205/2320/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпро, заяву ОСОБА_1 про надання строку на примирення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 27 квітня 2022 року Центральним відділом державної реєстрацію актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 338.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що з відповідачем спільне життя не склалось через відсутність порозуміння, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Позивач проживає окремо від відповідача та фактично сім`я припинила своє існування. Спільних дітей не мають (а.с. 1-3).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 19).

07 жовтня 2022 року відповідачем подано до суду, через канцелярію, заяву в якій останній просить надати строк на примирення з позивачем 6 (шість) місяців (а.с. 23).

В судове засідання сторони з`явились.

Відповідач ОСОБА_1 заяву про надання строку на примирення підтримав та просить суд її задовольнити. Також відповідач зазначив, що спільно з позивачем не проживають з 12 червня 2022 року.

Позивач ОСОБА_3 заперечувала проти надання строку на примирення з відповідачем зазначивши додатково, що за цей час приймалися спроби налагодити відносини з відповідачем, однак позитивних результатів вони не дали. Наполягає на розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання щодо заяви відповідача про надання строку на примирення, приходжу наступного висновку.

Статтею 5 СК України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

Згідно із статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Крім того, слід зазначити, що статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Зі встановлених під час розгляду справи обставин вбачається, що сторони у справі є подружжям, однак на дату розгляду даної заяви відповідача про надання строку на примирення, вже понад чотири місяці позивач та відповідача спільно не проживають, сумісного господарства та бюджету не ведуть. Як вказує позивач та не заперечується відповідачем з 12.06.2022 року по теперішній час сторони приймали заходів для примирення які не надали позитивного результату. Позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем наполягаючи на розірванні шлюбу.

Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

З урахуванням наведеного вище, встановивши, що сторони приймали заходів для примирення та збереження шлюбу, які не надали позитивного результату, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача, суд не вбачає доцільності в наданні сторонам строку на примирення, а отже в задоволенні заяви відповідача про надання строку на примирення слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання строку на примирення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.О. Бізяєва

.