Справа № 354/417/20
Провадження по справі № 2/354/125/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марина Олександрівна про визнання права власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача- державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Ростислава Романовича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюші Олени Олександрівни, приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марини Олександрівни про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у травні 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідачів Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. про визнання протиправним та скасування п.5 наказу Міністерства юстиції України №3289/5 від 24.10.2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» щодо скасування рішення приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Кот М.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 року №34625891 та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :22:002:0162, що знаходиться за адресою в с.Поляниця, Надвірнянського району Івано-Франківської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач набула право власності на вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., за реєстром №1541. 30.10.2017 року позивач отримала лист секретаря Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 10.10.2017 року з якого довідалась про те, що ОСОБА_2 звернулась зі скаргою про скасування рішення про державну реєстрацію права власності позивача на спірну ділянку. В подальшому позивачу стало відомо, що п.5 наказу Міністерства юстиції України від 24.10.2017 року №3289/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 року №34625891, прийняте приватним нотаріусом Кот М.О. Із урахуванням того, що для здійснення договору купівлі-продажу приватному нотаріусу були подані усі документи, які підтверджують право власності продавця на земельну ділянку, в тому числі договір купівлі-продажу земельної ділянки від 21.02.2017 року та витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017, нотаріусом було здійснено перевірку інформації щодо наявних обтяжень, іпотеки, арештів та всі інші необхідні дії при посвідченні правочину за результатом яких встановлено відсутність будь-яких обставин, які унеможливлювали вчинення правочину вважає, що у нотаріуса були наявні відповідні правові підстави для проведення державної реєстрації права власності на придбану ділянку, позивач звернулась до суду і рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року п.5 наказу Міністерства юстиції України №3289/5 від 24.10.2017 року був скасований, проте постановою Верховного Суду від 05.12.2019 року зазначені судові рішення скасовано, а провадження у справі закрито, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що позивач в установленому законом порядку набула право власності на спірну земельну ділянку, договір купівлі-продажу від 05.04.2017 року відповідає вимогам ст.203 ЦК України та в судовому порядку не визнаний недійсним, а відповідач оспорює її право власності на спірну земельну ділянку, шляхом оскарження реєстраційних дій, просить позовні вимоги задовольнити, визнавши поважними причини пропуску строку звернення до суду, враховуючи те, що вперше із позовом про скасування наказу Міністерства юстиції України №3289/5 від 24.10.2017 року позивач звернулась в межах строку позовної даності.

Ухвалою суду від 11.08.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

17.12.2020 року до суду надійшов відзив Міністерства юстиції України в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. 04.10.2017 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування ряду рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до вимог п.11 Порядку розгляду скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 року повідомлено про розгляд зазначеної скарги шляхом розміщення публікації у підрозділі « Засідання комісії» рубрики «Послуги» на сайті Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України. У результаті проведеної перевірки відомостей з Державного реєстру прав та поданих документів встановлено, що оскаржувані ОСОБА_2 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема від 26.01.2017 року №№33579994, 33577624, 33581828, від 24.02.2017 року №№34026088, 34025352, від 05.04.2017 року №№34640506, 34625891, від 21.02.2017 року №33962222, від 07.03.2017 року №34177994 прийняті з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації. За результатами розгляду вказаної скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації було вирішено скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в тому числі рішення приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №346215891 від 05.04.2017 року, яке було прийняте всупереч вимог п.п.1,2 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.53 Порядку №1128.

15.10.2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача- державний реєстратор виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчак Р.Р., ОСОБА_3 , приватний нотаріус Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюша О.О., приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою с.Поляниця Івано-Франківської області, кадастровий номер :22:002:0162, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 09.06.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., за реєстром №1171 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІФ №058510, виданим Поляницькою сільською радою Яремчанської міської ради 15.06.2004 року. При зверненні у вересні 2017 року до нотаріуса щодо підготовки документів для укладення договору купівлі-продажу згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що земельна ділянка була відчужена від її імені не уповноваженими особами очевидно за підробленим паспортом на підставі договорів купівлі-продажу та належить ОСОБА_1 . При цьому позивач будь-яких довіреностей на розпорядження земельною ділянкою не видавала, жодних правочинів щодо її відчуження на користь третіх осіб не укладала. Вказане майно вибуло з володіння позивача в результаті злочинних дій третіх осіб, які обманним шляхом безпідставно отримали архівну копію Державного акту на підставі завідомо неправдивого оголошення про втрату оригіналу, розміщеного невстановленою особою та провели відчуження земельної ділянки за підробленими документами без надання оригіналів правовстановлюючих документів. Перший продаж ділянки був здійснений на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2017 року, укладеного від імені позивача на користь ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Дядюшею О.О, за реєстром №187. Вдруге ділянка була відчужена на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., за реєстром №1541. Враховуючи те, що всі реєстраційні дії були вчинені на підставі підроблених та сфальшованих документів позивач звернулась зі скаргою до Міністерства юстиції України. За результатами розгляду скарги п.5 наказу Міністерства юстиції України №3289/5 від 24.10.107 року скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33577624 від 26.01.2017 року, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Онутчаком Р.Р., №33962222 від 21.02.2017 року, прийняте приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюшею О.О., № 34625891 від 05.04.2017 року, прийняте приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. Таким чином порушені права позивача були поновлені. В подальшому за позовом ОСОБА_1 рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року п.5 наказу Міністерства юстиції України від №3289/5 від 24.10.107 року в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 34625891 від 05.04.2017 року, прийняте приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. визнано протиправним та скасовано. Постановою Верховного Суду 05.12.2019 року зазначені судові рішення скасовані, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000496 від 12.09.2017 року на підставі заяви позивача було з`ясовано, що 25.11.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. посвідчено від особи, яка представлялась та використовувала підроблений паспорт ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , який представлявся та використовував підроблений паспорт ОСОБА_6 ряд довіреностей, зокрема довіреність №303 від 25.11.2016 року на представництво з усіма повноваженнями щодо продажу земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:0162. Надалі 16.01.2017 року особа, яка представлялась ОСОБА_7 звернулась до відділу Держгеокадастру у м. Яремче для здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку у державному земельному кадастрі та отримання витягу та за архівною копією Державного акту, долучивши оголошення про втрату оригіналу. 21.02.2017 року особа, яка представлялась та використовувала підроблений паспорт ОСОБА_7 уклала із ОСОБА_3 договір купівлі-продажу спірної ділянки. Далі, 05.04.2017 року ділянка була відчужена на користь ОСОБА_1 , при посвідченні вказаних договорів купівлі-продажу були використані підроблені довідки Поляницької сільської ради №12-17/19 від 17.01.2019 року та №12-18/22 від 22.02.2017 року про відсутність на ділянці будівель, що підтверджується проведеними в рамках кримінального провадження висновками Івано-Франківського НДЕКЦ №1.1-121/18 від 29.03.2018 року та 1.1.-125/18 від 13.04.2018 року. Постановою слідчого від 14.09.2017 року земельна ділянка із кадастровим номером :22:002:0162 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0000496 від 12.09.2017 року, а відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 20.09.2017 року на цю ділянку накладено арешт. Вищенаведене свідчить про те, що спірна ділянка вибула з власності позивача проти її волі, а подальше набуття права власності на цю ділянку відповідачем є неправомірним та незаконним. Із врахуванням вищенаведеного, відповідно до вимог ст.ст.330,388 ЦК України, позивач як власник земельної ділянки має право на її витребування у відповідача як добросовісного набувача, а тому просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1

18.06.2021 року від представника ОСОБА_1 -адвоката Грицай Л.М. надійшов відзив на зустрічний позов, в якому вказано, що зустрічний позов поданий із порушенням вимог ст.193 ЦПК України, а ухвала суду про його прийняття до розгляду із первісним позовом постановлена із порушенням вимог ст.ст.178,182,193 ЦПК України. Одночасно зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення. Так, до зустрічного позову долучено ряд доказів, отриманих в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, проте вказані докази завірені представником позивача за зустрічним позовом, а не слідчим який здійснює досудове розслідування, без зазначення того де та яким чином вони були отримані, а тому вказані докази отримані неналежним чином, завірені особою, яка не має права їх завіряти та відповідно є сумнівними та недостовірними. Всі додані до зустрічного позову документи не відповідають ДТСТУ 4163-2003, оскільки з них неможливо встановити дату засвідчення. Посилання ОСОБА_2 на хід кримінального провадження та невстановлених осіб є неналежним аргументом і недостатнім доказом того, що спірна земельна ділянка вибула з володіння останньої поза її волею, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні не завершено, конкретних осіб не встановлено, встановлення факту вибуття ділянки поза волею ОСОБА_2 у даному провадженні не доведено. Також звертає увагу на те, що при купівлі спірної земельної ділянки ОСОБА_2 діяла через представника та жодного разу самостійно не вчиняла будь-яких дій щодо оформлення цієї ділянки і її фактично не бачив жоден нотаріус, який оформляв правоустановчі документи на землю. Такі дії позивача за зустрічним позовом сприяли і мабуть мали на меті шахрайськими діями заволодіти земельною ділянкою та грошовими коштами добросовісного покупця. ОСОБА_1 в установленому порядку придбала земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0162 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, вказаний правочин відповідає вимогам ст.203 ЦК України. Особливістю віндикаційних позовів є відсутність спору з приводу належності позивачеві майна на праві власності чи іншому титулі. За таких умов(наявності спору про право власності на земельну ділянку) позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть бути пред`явлені у відповідності до ст.388 ЦК ЦК України. У договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 05.04.2017 року, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про позивача ОСОБА_2 чи її право на земельну ділянку немає жодного слова і не зазначено будь-якого відношення її до цієї ділянки. Таким чином, зустрічна позовна заява подана позивачем, яка не довела своє право власності на земельну ділянку, сформована на припущеннях та неналежно отриманих та засвідчених доказах. Окрім цього, зустрічний позов подано із пропуском строку позовної давності. Про порушене право ОСОБА_2 дізналась 12.09.2017 року, що підтверджується витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000496 та 14.10.2017 року подала скаргу до Міністерства юстиції України на рішення державних реєстраторів, проте із вказаним позовом до суду звернулась лише 15.10.2020 року із урахуванням чого позивач за первісним позовом просить відмовити у задоволенні зустрічного позову за пропуском строку позовної давності.

23.06.2021 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом судом постановлено ухвалу про витребування доказів у справі.

26.10.2021 року від представника ОСОБА_2 -адвоката Волкової Т.В. надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, в якій зазначено, що ухвалу суду про відкриття провадження у справ та копію первісного позову було отримано представником ОСОБА_2 29.09.2020 року, а тому зустрічний позов подано у встановлений строк, а ухвала суду про його прийняття є вмотивованою та такою, що відповідає вимогам ЦПК України. Щодо пропуску строку позовної давності зазначено, що у зв`язку зі скасуванням наказом Міністерства юстиції України №3289/5 від 24.10.107 року рішень державних реєстраторів, на підставі яких відбувся перехід права власності на спірну земельну ділянку від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , права ОСОБА_2 були поновлені. Постановою Верховного Суду від 15.02.2018 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року та постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року були скасовані, а тому вказаний наказ не втратив чинності та є дійсним, з огляду на це у ОСОБА_2 не було підстав для звернення до суду за захистом своїх прав. Проте 28.10.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Онутчаком Р.Р. повторно зареєстровано право власності на спірну ділянку за ОСОБА_1 , номер запису про право власності:38879405, таким чином з цього моменту право власності ОСОБА_2 на спірну ділянку повторно порушено, а тому право на звернення до суду із даним позовом виникло з моменту звернення ОСОБА_1 до суду із первісним позовом та реєстрації за нею права власності на спірну ділянку. У зв`язку із реєстрацією за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, що є предметом спору, відсутні підстави для задоволення первісного позову, при цьому ОСОБА_2 не заперечує, що позивач за первісним позовом є добросовісним набувачем. Факт незаконного вибуття земельної ділянки із власності ОСОБА_2 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом допиту нотаріуса ОСОБА_8 , яка підтвердила, що ніколи на бачила ОСОБА_2 , а від її імені при посвідченні довіреності від 25.11.2016 року представлялася інша особа, яка використовувала підроблений паспорт. Згідно висновку Івано-Франківського НДЕКЦ №1.1.-121/18 від 29.03.2018 року підпис та рукописний напис від імені ОСОБА_2 у довіреностях від 25.11.2016 року, за реєстром №303, від 07.12.2016 року, за реєстром №2106 виконані не позивачем за зустрічним позовом, а іншою особою. Згідно висновку Івано-Франківського НДЕКЦ №1.1.-125/18 від 13.04.2018 року у довідках Поляницької сільської ради №12-17/19 від 17.01.2017 року та №12-18/19 від 22.02.2017 року, які використовувались при посвідченні договорів купівлі-пролажу спірної ділянки виконані не печаткою сільської ради, відбитки якої надані на дослідження. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 1582/1746/1758-1761/21-28 від 10.08.2021 року підписи від імені ОСОБА_7 в заявах про надання відомостей про земельну ділянку з Держгеокадастру, у договорі купівлі-продажу від 21.02.2017 року, за реєстром №187 та всіх заявах, зроблених від імені ОСОБА_7 під час укладення вказаного договору виконані іншою особою. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000496 трьом особам, в тому числі ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Окрім цього, просить врахувати, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04.03.2020 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12.08.2020 року задоволено позов ОСОБА_2 про витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:0180. Постановою Верховного Суду від 13.09.2021 року вказані судові рішення залишено без змін. Зазначена постанова касаційного суду має преюдиційне значення для вирішення даного спору, оскільки у рішенні суду надано оцінку обставинам та доказам, які містяться у даній справі. Наведене свідчить про те, що право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку не припинилося, оскільки остання відповідно до вимог ст.ст.316-319,356-347 ЦК України не виявила свою волю щодо розпорядження вказаним майном шляхом укладання будь-якої із цивільно-правових угод, наявність яких є обов`язковою умовою для набуття права власності на майно, а тому на підставі ст.ст.330, 388 ЦК України вправі витребувати спірну ділянку від ОСОБА_1 як добросовісного набувача.

18.11.2021 року від представника позивача за зустрічним позовом адвоката Волкової Т.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог-зміну предмету позову, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_2 викладено у наступній редакції: витребувати від ОСОБА_1 як добросовісного набувача на користь ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в с. Поляниця, кадастровий номер: :22:002:0162, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:110 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.10.2020 року №54812872, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчаком Р.Р. номер запису про право власності:38879405.

10.12.2021 року судом постановлено ухвалу про участь представника відповідача Міністерства юстиції України у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

13.12.2021 року від представника позивача за первісним позовом адвоката Грицай Л.М. надійшла заява про застосування строку позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом з підстав пропуску строку позовної давності, з мотивів, наведених у відзиві на зустрічний позов.

Окрім цього, 13.12.2021 року від представника ОСОБА_1 надійшли заперечення щодо зустрічних вимог із урахуванням заяви про уточнення вимог, в обгрунтування яких, окрім мотивів, наведених у відзиві на позов зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000496 не завершено, за відсутності обвинувального вироку суду факт вибуття земельної ділянки з власності ОСОБА_2 поза її волею не встановлено. Посилання на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04.03.2020 року є безпідставним, оскільки подібність юридичних фактів не створює преюдицію під час розгляду подібних справ, а при розгляді справи судом не досліджувалось питання позовної давності.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування п.5 наказу Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» №3289/5 від 24 жовтня 2017 року залишено без розгляду.

Також ухвалою суду від 14.12.2021 року до участі у вказаній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4

17.11.2020 року, 14.12.2020 року, 02.02.2021 року, 04.03.2021 року, 12.04.2021 року, 31.05.2021 року, 23.06.2021 року, 16.09.2021 року судом постановлено ухвалу про участь представника відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 10.05.2022 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

Представник позивача за первісним позовом адвокат Грицай Л.М. позов ОСОБА_1 підтримав та просив його задовольнити з наведених мотивів, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити, із урахуванням поданого відзиву та мотивів, наведених у заяві про застосування строку позовної давності. В подальшому, у судове засідання, призначене на 23.12.2022 року не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Від представника позивача за зустрічним позовомадвоката Волкової Т.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 та її представника. У задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити, зустрічний позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюші О.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчак Р.Р., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, суд встановив наступне.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., за реєстром №1171, ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_9 , придбала у ОСОБА_10 , від імені якої діяв ОСОБА_11 , земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою с.Поляниця Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області. Зазначена земельна ділянка належала продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №102961, виданого 17.03.2004 року Поляницькою сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради №42 від 10.10.2003 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03.

15.06.2004 року на підставі вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ №058510, відповідно до якого позивачу за зустрічним позовом належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2500 га, цільове призначення-для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий номер 220020162. Вказаний Державний акт зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №83.

Відповідно до довіреності від 25.11.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., за реєстровим №303 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Центрально-Міським РВ Макіївського МУ УМВС України Донецької області 30.08.1997 року, штамп в паспорті про реєстрацію шлюбу відсутній) уповноважила ОСОБА_6 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в органах державної влади та місцевого самоврядування установах, контролюючих органах, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування стосовно продажу належної їй на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої за адресою с. Поляниця, Івано-Франківська область, кадастровий номер :22:002:0162. Вказана довіреність видана з правом передоручення в обсязі усіх наданих прав, строком на один рік.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78930778 від 26.01.2017 року право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0162 було зареєстроване відповідно до рішення державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Р.Р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер:33577624 від 26.01.2017 року на підставі Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-017, виданого 17.01.2017, видавник: державний кадастровий реєстратор Мартищук Р.Д., архівної копії державного акту, серія та номер:83, виданого 15.06.2004, видавник: Яремчанське управління земельних ресурсів, повідомлення, серія та номер 4, виданого 26.01.2017, видавник: Вітрина оголошень, номер запису про право власності: 18720303.

Із направлених на адресу суду матеріалів реєстраційної справи, вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:33577624 від 26.01.2017 року було прийняте державним реєстратором Онутчаком Р.Р. на підставі заяви ОСОБА_7 , який діяв згідно довіреності від 07.12.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Федоровою К.І.

Із копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої в порядку передоручення 07.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоровою К.І., за реєстром №2106 відчужила належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,2500 га із кадастровим номером :22:002:0162 на користь ОСОБА_3 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Дядюшею О.О. та зареєстрований в реєстрі за №187.

У другому пункті договору зазначено, що земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності на підставі архівної копії державного акту на право власності на землю серії ІФ №058510, виданого 15.06.2004 року Яремчанським міським управлінням земельних ресурсів, державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведено 26.01.2017 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер:78930778, сформованого державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчаком Р.Р.

Відповідно до пункту четвертого договору продаж земельної ділянки вчинено за ціною 198238,00 грн., ця сума повністю сплачена покупцем представнику продавця до підписання договору, що підтверджується квитанцією №61176560 від 21.02.2017 року АТ «Ощадбанк». На час підписання договору сторони не мають одна до одної жодних претензій щодо проведення розрахунків.

Згідно пункту дев`ятого договору заява представника продавця ОСОБА_7 про те, що земельна ділянка, яка відчужується за цим договором, перебуває у приватній власності продавця, ОСОБА_2 , так як на момент її набуття у власність в шлюбі не перебувала та ні з ким не проживала без реєстрації шлюбу, отримана у встановленому законом порядку, доведена до відома представника продавця за договором.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №84232966 від 04.04.2017 року, право власності ОСОБА_3 на вищевказану земельну ділянку було зареєстроване 21.02.2017 року на підставі рішення приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюші О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:33962222 від 21.02.2017 року, номер запису про право власності:19123505, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., за реєстром №1541 вбачається, що ОСОБА_3 відчужив зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :22:002:0162, яка знаходиться в с.Поляниця Яремчанської міської ради, цільове призначення- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка).

Згідно з пунктом 9 договору вказаний договір укладено покупцем за згодою її чоловіка ОСОБА_4 , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 05.04.2017 року.

Право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34625891 приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. від 05.04.2017 року, номер запису про право власності:19815968, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №84282476 від 05.04.2017 року.

12.09.2017 року за заявою ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000496 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України з фабули якого вбачається, що у період з грудня 2016 року по лютий 2017 року невстановлені слідством особи, з корисливих мотивів, шахрайським способом придбали право на земельні ділянки з кадастровими номерами 220020162, 220020188, , , 220020174, що у власності ОСОБА_2 , внаслідок чого останній завдано майнову шкоду у значних розмірах.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області від 14.09.2017 року земельну ділянку з кадастровим номером 220020162 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №000496 від 12.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Постановою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.09.2017 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000496 від 12.09.2017 року накладено арешт на земельну ділянку, що знаходиться в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з кадастровим номером 220020162, яка перебуває у власності ОСОБА_1 з метою збереження її як речового доказу у кримінальному провадженні.

14.09.2017 року ОСОБА_2 звернулася зі скаргою до Міністерства юстиції України в якій просила провести перевірку правомірності прийнятих рішень державних реєстраторів.

Наказом Міністерства юстиції України №3289/5 від 24.10.2017 року скаргу ОСОБА_2 від 14.09.2017 року задоволено частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 26.01.2017 року №№33579994,33577624,33581828 державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Р.Р.; від 24.02.2017 року №№ 34026088,34025352, від 07.03.2017 року № 34177994 приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Л.Т.; від 05.04.2017 року №34640506 приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В.; від 05.04.2017 року № 34625891 приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О.; від 21.02.2017 року №33962222 приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюші О.О. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року, у справі №822/3310/17 позовні вимоги ОСОБА_1 частково задоволено, визнано протиправним та скасовано п.5 наказу Міністерства юстиції України від 24.10.2017 року №3289/5 щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 року №34625891, прийняте приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2019 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року скасовано, а провадження у справі №822/3310/17 закрито.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 88048//33.2.3 від 01.10.2021 року після скасування постановою Верховного Суду від 05.12.2019 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року наказ міністерства юстиції України № 3289/5 є чинним в повному обсязі та 25.10.2017 року був виконаний Департаментом державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

13.08.2021 року СУ ГУНП в Івано-Франківській області зареєстроване клопотання представника потерпілої ОСОБА_2 -адвоката Волкової І.В. про ознайомлення із матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №000496 від 12.09.2017 року.

Супровідним листом за вих. №10107/108/24/02-2021 від 16.08.2021 року слідчим відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області направлено представнику потерпілої ОСОБА_2 копії матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №000496 на 70 арк.

Згідно висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України №1.1.-121/18 від 29.03.2018 року, за результатами проведеної в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №000496 від 12.09.2017 року судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис та рукописний напис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис:» у довіреності від 25.11.2016 року, посвідченій приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстром №303; 07.12.2016 року, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоровою К.І. у порядку передоручення за реєстром №2106, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Відповідно до виданої ОСОБА_2 довідки Поляницької сільської ради за вих.№12-17/22 від 17.01.2017 року на земельній ділянці розташованій в с. Поляниця уч. Вишні, зареєстрований витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.01.2017 року індексний номер 78930778, кадастровий номер 220020162 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, відсутні будь-які будівлі.

Із довідки Поляницької сільської ради за вих.№12-18/22 від 22.02.2017 року, виданої ОСОБА_3 , слідує, що на земельній ділянці розташованій в с. Поляниця уч. Вишні, кадастровий номер 220020162, площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, відсутні будь-які будівлі.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №1.1.-125/18 від 13.04.2018 року, проведеної експертом Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України під час досудового розслідування кримінального провадження №000496 від 12.09.2017 року, відбитки круглої гербової печатки в довідках Поляницької сільської ради №12-17/19 від 17.01.2017 року, №12-18/22 від 22.02.2017 року виконані не печаткою Поляницької сільської ради Івано-Франківської області, відбитки якої надані на дослідження в якості зразків для порівняння.

Відповідно до висновку експерта Івано-Франківського відділення №1582/1746/1758-1761/21-28 від 10.08.2021 року, за результатами проведеної в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №000496 від 12.09.2017 року судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис, а також рукописні написи в графі «ПІДПИСИ СТОРІН: Продавець» у договорі купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером 220010162, №187 від 21.02.2017 року, посвідченому приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Дядюшею О.О. між продавцем ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_3 , виконані ОСОБА_12 .

Підпис, а також рукописні написи в графі «ПІДПИС» від імені ОСОБА_7 в заяві ОСОБА_7 від 21.02.2017 року, посвідченій приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Дядюшею О.О.-виконані ОСОБА_12 .

Підпис, а також рукописні написи в графі «ПІДПИС» від імені ОСОБА_7 у заяві ОСОБА_3 від 21.02.2017 року, посвідченій приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Дядюшею О.О.-виконані ОСОБА_12 .

Підпис у заяві ОСОБА_7 від 08.12.2016 року до відділу Держгеокадастру у м. Яремчому про надання відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером 220020162 у графі «ПІДПИС ЗАЯВНИКА»-виконаний ОСОБА_12 .

Підпис у заяві ОСОБА_7 від 16.01.2017 року з реєстраційним номером ЗВ-017 з Державного земельного кадастру про надання відомостей щодо земельної ділянки із кадастровим номером 220020162 у графі «ПІДПИС ЗАЯВНИКА» виконаний ОСОБА_12 .

Підпис у заяві ОСОБА_7 від 16.01.2017 року до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м. Яремчому про надання відомостей з державного земельного кадастру щодо земельної ділянки із кадастровим номером 220020162 у графі «ПІДПИС ЗАЯВНИКА» виконаний ОСОБА_12 .

ОСОБА_8 будучи допитаною 06.08.2019 року в якості свідка в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №000496 від 12.09.2017 року надала показання про те, що 25.11.2016 року нею як приватним нотаріусом була посвідчена довіреність від імені ОСОБА_2 на ОСОБА_6 , зареєстрована у реєстрі за №303. При посвідченні вказаної довіреності нею було перевірено паспортні дані особи, яка представлялась та надала паспорт на ім"я ОСОБА_2 . Зазначила, що особа, зображена у наданому їй для огляду слідчим дійсному паспорті громадянина України на ім"я ОСОБА_2 у неї ніколи не була, правочин здійснювала інша особа жіночої статі, яка надавала інший паспорт з ідентичними реквізитами.

06.07.2021 року у кримінальному провадженні №000496 від 12.09.2017 року повідомлено про підозру ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.4 ст.190 КК України.

Із долученої представником позивача за зустрічним позовом, наявної у матеріалах кримінального провадження копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Центрально-міським РВ Макіївського МУ УМВСУ в Донецькій області 30.08.1997 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Макіївка Донецької області, який був наданий приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Купровській Я.М., при посвідченні 25.11.2016 року довіреності за реєстровим №303 відповідно до якої ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_6 , вбачається, що фото особи вклеєні на аркушах № 1 та №3 паспорта, на аркуші №4 наявна відмітка про те, що фото вклеєне Центрально-міським РВ Макіївського МУ УМВС України Донецької області 05.02.2001 року; зареєстрованим місцем проживання згідно відмітки на аркуші №11 паспорта з 06.08.2001 року є АДРЕСА_1 , відмітка про реєстрацію шлюбу на аркуші №10 відсутня.

З долученої до матеріалів справи фотокопії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 30.08.1997 року Центрально-міським РВ Макіївського МУ УМВСУ в Донецькій області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, вбачається, що у даному паспорті наявні фото особи на аркушах під №1 та №5; на сторінці №6 зазначено, що фото особи вклеєно Дарницьким РУ ГУМВС України у м. Києві 06.12.2005 року; на сторінці №10 наявний штамп про реєстрацію одруження 24.05.1984 року у Палаці одруження м.Макіївки Донецької області з громадянином ОСОБА_13 , 1955 року народження. На сторінці №11 паспорта наявні ряд штампів про реєстрацію місця проживання, а саме: з 09.04.1976 року за адресою АДРЕСА_2 , знято з реєстраційного обліку 27.05.2004 року Центрально-міським РВ Макіївського управління МВС України в Донецькій області; з 22.06.2004 року ГУ МВС України у м. Києві зареєстровано місце проживання за адресою за адресою АДРЕСА_3 .

Вивченням даної фотокопії паспорта позивача за зустрічним позовом встановлено, що фото особи, якій видано паспорт- ОСОБА_2 , що міститься на першій та п`ятій сторінках даного паспорта не відповідає зображенню особи ОСОБА_2 , яке міститься у копії паспорта на ім`я ОСОБА_2 , наявній у матеріалах кримінального провадження № №000496 від 12.09.2017 року, також наявні розбіжності щодо сторінок паспорта на яких вклеєне фото особи, наявний штамп про реєстрацію одруження та відмітка про зняття з реєстраційного обліку у м. Макіївка з 27.05.2004 року та реєстрацію місця проживання у м. Київ, з 22.06.2004 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №269821993 від 10.08.2021 року 25.10.2017 року державним реєстратором департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Аврамченко С.С. до реєстру внесено відомості про скасування права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0162 на підставі рішення з індексним номером 37747709. Однак, 28.10.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчаком Р.Р. повторно проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вищевказану земельну ділянку згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:54812872 від 28.10.2020 року, номер запису про право власності: 38879405.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За положеннями статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.7 ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України встановлює принципи непорушності права власності. Відповідно до цієї норми право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків встановлених цим кодексом та іншими законами України.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Згідно зі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

На наявність права власника на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, за змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України. Під час розгляду спорів про витребування майна суди мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16 прийшла до висновку, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі №202/436/17, від 11.11.2019 року у справі №757/36411/17-ц, від 17.12.2019 року у справі №522/3738/13-ц.

У постанові від 21.11.2018 року у справі №674/31/15-ц Верховний Суд вказав, що на практиці слід розмежовувати випадки застосування двосторонньої реституції як наслідку недійсності правочину та витребування майна від добросовісного набувача як способу захисту прав власника, порушених незаконним відчуженням цього майна. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, яке було передане на виконання недійсного правочину та відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем.

Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України).

Ефективним способом захисту права власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, є звернення до суду з віндикаційним позовом до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, тобто з позовом про повернення майна із чужого незаконного володіння.

У постанові Верховного Суду від 30.08.2019 року у справі №914/970/18 зазначено, що

віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою, а тому пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18, від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 року у справі №П/811/1640/17 вказала, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно.

З огляду на вказане в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.

Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в установленому законом порядку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.06.2004 року, зареєстрованого у реєстрі за №1171 набула у власність земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, із кадастровим номером :22:002:0162, яка розташована в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІФ №058510 від 15.06.2004 року.

Дослідженими судом доказами, зокрема висновками судових експертиз, повністю підтверджується той факт, що вказана земельна ділянка вибула з володіння ОСОБА_2 за відсутності її волі із використанням підроблених документів, а саме: довіреності від 25.11.2016 року виданої від імені ОСОБА_2 на ОСОБА_6 , посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., за реєстровим №303 та довіреності у порядку передоручення від 07.12.2016 року, виданої на ім`я ОСОБА_7 , посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстром №303, підписи та рукописний текст у яких від імені довірителя виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою.

При цьому під час посвідчення довіреності приватному нотаріусу Купровській Я.М. була надана копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , яка не відповідає наявній у матеріалах справи фотокопії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , зокрема відрізняється зображення особи-власника паспорта, не співпадають сторінки на яких вклеєне фото особи, відсутня відмітка про реєстрацію шлюбу та наявна відмітка про реєстрацію з 06.08.2001 року місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності, оскільки згідно наданих суду доказів ОСОБА_2 з 22.06.2004 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , а також у її паспорті наявний штамп про реєстрацію 24.05.1984 року одруження із ОСОБА_13 .

В подальшому, видана від імені ОСОБА_2 в порядку передоручення довіреність від 07.12.2016 року, за реєстром №2106 на ім`я ОСОБА_7 була використана особою, яка діяла як представник ОСОБА_2 , при зверненні до державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Онутчака Р.Р. із заявою про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0162 та при укладенні 21.07.2017 року договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Дядюшею О.О., за реєстром за №187, відповідно до якого ОСОБА_2 , відчужила вказану ділянку на користь ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що підписи та рукописні написи від імені ОСОБА_7 у зазначеному договорі купівлі-продажу, а також у заяві ОСОБА_7 від 21.02.2017 року та заяві ОСОБА_3 від 21.02.2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Дядюшею О.О., виконані не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Окрім цього, при укладенні договору купівлі-продажу 21.07.2017 року була використана підроблена довідка Поляницької сільської ради за вих.№12-17/22 від 17.01.2017 року про відсутність на земельній ділянці будівель, засвідчена круглою гербовою печаткою, відбиток якої не відповідає відбитку дійсної гербової печатки вказаної сільської ради.

Надалі вказана земельна ділянка згідно договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., за реєстром №1541 була відчужена ОСОБА_3 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 .

Матеріалами справи також підтверджується той факт, що заяви, які були подані від імені ОСОБА_7 до відділу Держгеокадастру у м. Яремчому, Державного земельного кадастру, до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м. Яремчому про надання відомостей з державного земельного кадастру щодо земельної ділянки із кадастровим номером :22:002:0162 були підписані не заявником, а іншою особою, а отримані в такий спосіб відомості в подальшому стали підставою для прийняття державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчаком Р.Р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер:33577624 від 26.01.2017 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку.

Окрім цього факт неправомірного вибуття спірної земельної ділянки з володіння позивач підтверджується наявністю у ОСОБА_2 оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а саме: договору купівлі-продажу від 09.06.2004 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №058510 від 15.06.2004 року.

При цьому суд враховує те, що надані позивачем за зустрічним позовом копії висновків судових почеркознавчих експертиз №1.1.-121/18 від 29.03.2018 року, №1582/1746/1758-1761/21-28 від 10.08.2021 року, судової технічної експертизи документів №1.1.-125/18 від 13.04.2018 року, містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі, були надані представнику ОСОБА_2 на її клопотанням слідчим у кримінальному провадженні №000496 від 12.09.2017 року, всі зазначені висновки експертиз засвідчені з оригіналом слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області, а відтак будь-яких підстав вважати, що зазначені копії висновків експертиз отримані з порушенням законодавчо встановленого порядку немає, а тому такі докази є належними та допустимими. Дані висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 11.10.2018 року у справі №761/12898/16-ц.

Верховний Суд у постанові від 27 травня 2022 року у справі № 161/6509/20 вказав, що «суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про допустимість висновку експертизи як доказу, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений».

Таким чином, посилання представника позивача за первісним позовом на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №000496 від 12.09.2017 року на момент розгляду справи не завершене і вирок не ухвалений не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не спростовує встановлених обставин справи та вищенаведених висновків суду.

Не заслуговують на увагу доводи представника ОСОБА_1 про те, що у договорі купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 05.04.2017 року відсутнє будь-яке посилання на те, що спірна земельна ділянка перебувала у власності ОСОБА_2 , а тому остання не довела своє право власності, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими судом доказами, якими підтверджується, що позивач за зустрічним позовом в установленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0162.

Необґрунтованими є також доводи позивача за первісним позовом про ймовірні шахрайські дії ОСОБА_2 , через те, що остання вчиняла правочини щодо набуття у власність спірної земельної ділянки через представника, оскільки зазначені твердження не підтверджені жодними доказами та базуються на припущеннях сторони у справі, в той час як чинне законодавство не містить обмежень щодо укладення правочинів купівлі-продажу нерухомого майна виключно за особистої участі сторін такого правочину.

Таким чином, суд приходить до переконання, що в даному випадку волевиявлення законного володільця ОСОБА_2 на відчуження належного їй нерухомого майна-земельної ділянки площею 0,2500 га із кадастровим номером :22:002:0162 було відсутнє, вказане майно вибуло із володіння власника поза її волею, а відтак право власності на зазначену ділянку у наступних набувачів за договорами купівлі-продажу- ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не виникло і вона підлягає витребуванню на користь позивача за зустрічним позовом на підставі пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Р.Р. №54812872 від 28.10.2020 року суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За змістом ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року право власності підлягає державній реєстрації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц вказала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту.

Із урахуванням викладеного Велика Палата Верховного Суду відступила від свого висновку, викладеного у постанові від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.17), де зазначалося про можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності як належного способу захисту права або інтересу та вказала, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що у цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 до задоволення не підлягають.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із урахуванням встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги те, що в ході судового розгляду повністю знайшов своє підтвердження факт вибуття спірної земельної ділянки із володіння ОСОБА_2 поза її волею, із використанням підроблених документів на право розпорядження земельною ділянкою, а відтак волевиявлення законного володільця майна на його відчуження було відсутнє, суд приходить до висновку що відсутні належні правові підстави для задоволення первісного позову ОСОБА_1 .

Представником позивача за первісним позовом подана заява про застосування строків позовної давності. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_2 дізналась про порушення свого права 12.09.2017 року, що підтверджується витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000496 та 14.10.2017 року, після чого подала скаргу до Міністерства юстиції України на рішення державних реєстраторів, проте із зустрічним позовом до суду звернулась лише 15.10.2020 року, тобто за межами строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У разі, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, та про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень ст. 12, 81 ЦПК України. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Наведені ОСОБА_1 доводи щодо пропуску позивачем за зустрічним позовом строку позовної давності не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, дослідженими доказами підтверджується, що наказом Міністерства юстиції України №3289/5 від 24.10.2017 року задоволено скаргу ОСОБА_2 від 14.09.2017 року та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Р.Р. №33577624 від 26.01.2017 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0162, а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2017 року №33962222 приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюші О.О. та від 05.04.2017 року №34625891 приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. про реєстрацію права власності на вказану ділянку за ОСОБА_3 та в подальшому за ОСОБА_1 .

Таким чином, право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку було поновлене.

В подальшому, вказаний наказ Міністерства юстиції України був оскаржений ОСОБА_1 і рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року, у справі №822/3310/17 визнано протиправним та скасовано п.5 наказу Міністерства юстиції України від 24.10.2017 року №3289/5 щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 року №34625891, прийнятого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., чим відновлено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну ділянку.

Проте, постановою Верховного Суду від 05.12.2019 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 року скасовано, а провадження у справі №822/3310/17 закрито.

Отже, з моменту набрання законної сили постановою Верховного Суду від 05.12.2019 року відновив свою дію наказ Міністерства юстиції України №3289/5 від 24.10.2017 року, який був чинним на момент звернення ОСОБА_1 до суду із первісним позовом, що підтверджується матеріалами справи, а тому у ОСОБА_2 були відсутні підстави для звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки остання залишалась законним власником земельної ділянки.

15.10.2020 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов, а 28.10.2020 року, тобто в ході підготовчого провадження у даній справі, державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчаком Р.Р. повторно була здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :22:002:0162 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:54812872 від 28.10.2020 року, номер запису про право власності: 38879405, таким чином саме з цього моменту право власності ОСОБА_2 на вказану ділянку було повторно порушене.

Із урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про те, що позивачем за зустрічним позовом не пропущено строк позовної давності.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приймаючи до уваги те, що земельна ділянка площею 0,2500 га із кадастровим номером :22:002:0162 вибула з володіння ОСОБА_2 поза її волею та була відчужена від її імені особою, яка не мала на це відповідних повноважень, а тому право власності на неї у наступних набувачів за договором купівлі-продажу не виникло, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку слід відмовити у зв`язку із безпідставністю. Зустрічний позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково та витребувати на її користь із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :22:002:0162, що знаходиться за адресою в с.Поляниця, Надвірнянського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, відмовивши у задоволенні позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Р.Р. №54812872 від 28.10.2020 року, оскільки вона не відповідає належному способу захисту порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1904,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 158, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, 317, 319, 321, 328, 330, 387, 388 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марина Олександрівна про визнання права власності на земельну ділянку-відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача- державного реєстратора виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчака Ростислава Романовича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюші Олени Олександрівни, приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марини Олександрівни про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити частково.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :22:002:0162, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, що знаходиться за адресою в с.Поляниця, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1904(одна тисяча дев`ятсот чотири) гривні 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Третя особа: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марина Олександрівна, місце знаходження: 29013, вул.Соборна, 19 офіс 10 м. Хмельницький, Хмельницька область.

Третя особа: державний реєстратор виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області Онутчак Ростислав Романович, місце знаходження, 78590, с. Микуличин, Надвірнянський район Івано-Франківська область.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_7 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Третя особа: приватний нотаріус Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області Дядюша Олена Олександрівна, місце знаходження:89300, вул. Духновича 2 м. Свалява, Мукачівський район, Закарпатська область.

Повне судове рішення складено 02 січня 2023 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук