Справа № 445/1153/22
провадження № 2/445/563/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за давністю користування.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 у власності якого був житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зазначає, що такий будинок батько збудував згідно рішення Золочівської міської ради депутатів трудящих №67 від 05.03.1958р. Будівництво батько закінчив в 1967році та згодом добудував в 1975 році веранду.

Зазначає, що з часу смерті батька, вона стала використовувати вказаний житловий будинок, проводить поточний та капітальний ремонти, сплачує необхідні платежі, використовує земельну ділянку. Зазначає, що іншого житла ніколи не мала і не має.

Вказує, що після смерті батька, будинок ніким не успадковувався і відумерлим майном не визнавався.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явилася, подала до суду заяву, якою позов визнала та просила проводити розгляд справи у її відсутності.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписуючими засобами не здійснювалося.

При розгляді позову судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин:

Позивач після смерті батька в 2005році, користується житловим будинком АДРЕСА_1 .

Цей будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, 1967року забудови, складається з чотирьох житлових кімнат, однієї кухні, двох коридорів туалету та санвузла, загальною площею 92,0кв.м., житловою площею 58,1 кв.м.

Спадщини після смерті батька ніхто не приймав.

З часу початку користування вказаним майном позивач відкрито, безперервно, без таємниць користується вказаним будинком, обробляє земельну ділянку, вважає його своїм. Сплачує необхідні платежі для обслуговування даного майна, провів його поточний ремонт, в даному будинку знаходяться його речі. Іншими словами: тривало, добросовісно, відкрито та безперервно, без таємниць володіє житловим будинком, ставиться до нього як до свого власного майна.

Позивач заволодів даним майном добросовісно, обставини у зв`язку з якими виникло володіння цим майном не давали сумніву щодо правомірності користування ним.

Інших доказів до справи позивачем не додано, клопотань про витребування інших доказів не заявлялось.

Оцінюючи кожний аргумент, наведений учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з такого:

Згідно свідоцтва про смерть від 04.08.2022року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про смерть від 04.08.2022року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про народження від 04.08.2022року та свідоцтва про шлюб від 24.03.2022р., позивачка ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Одружилась позивачка 24.01.1987р.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №2 від 06.08.2022р. батьки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружились 13.08.1957р.

Згідно Рішення виконкому Золочівської міської ради депутатів трудящих №67 від 05.03.1958р. ОСОБА_3 виділено земельну ділянку для будівництва будинку в АДРЕСА_2 (на день розгляду справи Тиха) Львівської області.

Згідно Договору про надання в безстрокове володіння земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 21.06.1958р. ОСОБА_3 передано в безстрокове користування земельну ділянку 600 кв.м., для будівництва житлового будинку.

Згідно змісту реєстраційного посвідчення від 24.02.1967року ОСОБА_3 належить житловий будинок АДРЕСА_2 в цілій частці на підставі Договору про надання в безстрокове володіння земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 21.06.1958р. та акта про закінчення будівництва від 10.01.1967р.

Згідно повідомлення виконкому Золочівської міської ради №1266 від 06.08.1975р. ОСОБА_3 23.07.1975року дозволено добудові веранди до житлового будинку з північного боку розміром 3 на 6 метрів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано від 04.08.2022р. №306535996 такий будинок в реєстрі не зареєстрований.

Набувальна давність є способом виникнення права власності, тобто таким способом, відповідно до якого право власності на цю річ виникає вперше, або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України.

Суд враховує, що будинок збудований в 1967році. З часу смерті батьків позивача протягом визначених ст.344ЦКУ строків ніхто не вчиняв дій, що свідчили б про обов`язок повернути (витребувати) майно з часу коли позивач став ним користуватись.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач фактично володіє та користується вказаним майном. Строк володіння майном повністю відповідає положеннями ст.344ЦК України.

Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати наступні правові норми:

01.01.2004р. вступив в дію УК України, статтею 344 якого передбачено виникнення права власності за набувальною давністю.

Як зазначено в ст. 344 ч.1 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.

Відповідно до ч.4ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням того, що відповідачка позов визнала, подавши про це заяву, до початку розгляду справи по суті, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням встановлених судом обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що у позивачки виникло право власності наспірний житловий будинок за набувальною давністю, а відповідно позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 3,11,1516,335,344 ЦК України. ст.12,13,81,89,200,206,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за давністю користування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 92,0 кв.м. та житловою площею 58,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2022 року.

Суддя В. М. Сивак