Дата документу 18.10.2022Справа № 554/5241/21
Провадження № 2/554/1348/2022
УХВАЛА

іменем України

18 жовтня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г. В.,

за участю секретаря судового засідання Звігольської О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Міністерство юстиції України, про визнання дій незаконними та договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просив визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко І. О. незаконними; визнати недійсним договір від 30 листопада 2015 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», нотаріально посвідчений Тишко І. О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2219, в частині набуття ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» прав іпотекодержателя за договором наступної іпотеки № 22.45/10/07-ДІ від 21 грудня 2007 року.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 червня 2021 позовну заяву залишено без руху (а. с. 17 т. 1).

Ухвалою судді від 07 липня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а. с. 16 т. 1).

21 жовтня 2021 року ухвалою суду явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання визнано обов`язковою (а. с. 61 т. 2).

Ухвалами судді задоволено заяви про самовідвід головуючого судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М. О. та справу передано для повторного визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України (а. с. 210-211, 213-214 т. 2).

Ухвалою судді від 03 травня 2022 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н. В. та справу передано для повторного визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України (а. с. 219-220 т. 2).

Ухвалою судді від 09 травня 2022 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання (а. с. 223-224 т. 2).

16 травня 2022 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (а. с. 227-232 т. 2).

28 липня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 4-5 т. 3).

08 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа з судовою повісткою про виклик у судове засідання на 08 вересня 2022 року (доставлено до електронної скриньки позивача на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 об 11:03 год (а. с. 7, 8 т. 3), а також письмовою заявою позивача від 07 вересня 2022 року, поданою до суду напередодні засідання, в якій зазначив, що у зв`язку з воєнним станом він знаходиться за межами міста і не може прибути в судове засідання, а також просив справу без його участі не розглядати та перенести на іншу дату (а. с. 15-15 т. 3). Натомість, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки у засідання до суду не надав.

У зв`язку з цим, для повторного виклику позивача судове засідання відкладено на 18 жовтня 2022 року на 13 год 15 хв, учасникам справи направлено судові повістки про виклик до суду.

При цьому суд зазначає, що після судового засідання за вих. № 55/5241/21/58061/ від 09 вересня 2022 року на адресу позивача ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням суд направив лист із роз`ясненням йому можливості брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, у тому числі, з використанням власних технічних засобів з метою гарантування безпеки в умовах воєнного стану. Позивачу наголошено на фактах неодноразових клопотань з його боку про відкладення засідань в межах розгляду цієї справи та ненадання ним доказів поважності причин таких неявок, а також повідомлено про дату наступного судового засідання, яке призначено на 18 жовтня 2022 року о 13 год 15 хв (а. с. 27 т. 3). Зазначене поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою відділу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 35, 36 т. 3).

Зрештою, 18 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, тоді як в матеріалах справи міститься його заява від 11 жовтня 2022 року, аналогічна попереднім (а. с. 257-258 т. 2; а. с. 1-2, 15-16 т. 3), в якій він, вкотре посилаючись на воєнний стан, не може прибути в судове засідання 18 жовтня 2022 року та просить справу без нього не розглядати, не надавши жодних доказів на підтвердження поважності своєї неявки (а. с. 29-30 т. 3).

Судову повістку на ім`я позивача ОСОБА_1 на 18 жовтня 2022 року, беручи до уваги умови особливого періоду, а саме воєнного стану, запровадженого в Україні через неприховану збройну агресію рф, а також з інших причин, що не залежали від суду, зокрема, тимчасової неможливості відправлення поштової кореспонденції, - судом направлено на адресу електронної пошти позивача, вказану ним же (а. с. 25, 26 т. 3).

Зокрема, суд звертає увагу, що з 03 травня 2022 року в Октябрському районному суді м. Полтави через відсутність фінансування на послуги з відправки поштової кореспонденції з боку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області тимчасово припинялось направлення поштової кореспонденції (копій судових рішень, судових повісток та іншої вихідної кореспонденції суду), про що пресслужбою суду періодично розміщувались відповідні повідомлення на офіційному веб-сайті суду, інформація щодо чого є загальнодоступною.

Крім того, представник позивача адвокат Грицай В. О. (ордер про надання правничої допомоги № АЕ/1098245 від 29 листопада 2019 року, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 29 листопада 2019 року, а. с. 93-95 т. 2) у судові засідання, призначені на 08 вересня та 18 жовтня 2022 року також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду (а. с. 9, 10, 19, 20 т. 3).

Судові повітки на ім`я представника позивача Грицая В. О. надсилались на електронну адресу, вказану ним же у своїх заявах по справі. Більше того, його РНОКПП судом внесено до додаткових відомостей про учасника справи, тим самим надано доступ до електронної справи (а. с. 90 т. 2), так само як і внесено відповідні відомості позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вони мають вільний доступ до документів електронної справи.

Заяви позивача від 07 вересня та 11 жовтня 2022 року суд оцінює критично, позаяк протягом судового розгляду жодних доказів поважності причин неявки суду представлено не було. Саме по собі посилання ініціатора таких заяв на воєнний стан в Україні не звільняє цю особу від виконання своїх процесуальних обов`язків як учасника справи - позивача.

Підстав же для відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням на території України воєнного стану суд не вбачає, оскільки на території Полтавської області, де проживає позивач, активний бойових дій не здійснюється, транспортне сполучення не припинено, доступ до суду не обмежений, інтернет-зв`язок також функціонує повноцінно і для сторін існує можливість брати участь у розгляді справи дистанційно, в режимі відеоконференцзв`язку як з приміщення іншого суду, так і з використанням власних технічних засобів.

За таких обставин, позивач та його представник мали можливість брати участь в судовому засіданні чи подати заяву про розгляд даної справи без їх участі, але таким правом не скористалися.

Також суд бере до уваги, що позивач та його представник були достеменно обізнані про дату наступного судового засідання завчасно, проте розглядом справи не цікавились, в судове засідання повторно не з`явились без поважних причин.

Внаслідок таких дій, суд позбавлений змоги належним чином розглянути справу по суті у визначений законодавством України процесуальний строк, а систематичні відкладення справи з необхідністю витрачати ресурси на відправлення поштової кореспонденції в умовах надзвичайної економії державних коштів, є невиправданим, адже залишення позову без розгляду через неявку позивача не є перешкодою для повторного звернення до суду з цим позовом.

Окремо, суд вважає необхідним роз`яснити позивачу ОСОБА_7 , що за умов воєнного стану в державі Україна жодним чином не знівельовано право і можливість позивача та його представника, який до того ж є адвокатом, брати участь під час розгляду справи в судових засіданнях дистанційно, тобто в режимі відеоконференції, в тому числі, поза межами приміщення суду, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, з дотриманням передбаченого цією нормою порядку, за допомогою власних технічних засобів, про що на адресу позивача направлялось письмове повідомлення, тоді як його адвокату, який в силу своєї професійної діяльності є фахівцем в області права (правником), про таку можливість може бути відомо без додаткових роз`яснень.

Згідно з частиною 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, отже встановлення яких-небудь привілеїв для позивача є своєю чергою обмеженням прав для відповідача на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи.

За положеннями статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року за № 133/2022, від 18 квітня 2022 за № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022 та від 12 серпня 2022 року

№ 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно із вказаними вище Указами Президента України, воєнний стан введено на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені (ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Частинами 1-3 ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Крім того, суд зауважує, що під час дії в Україні воєнного стану Октябрський районний суд м. Полтави здійснює правосуддя.

Рада суддів України в п. 1 Рішення № 9 від 24 лютого 2022 року звернула увагу усіх судів України на те, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Положення пункту 1 статті 6 вказаної Конвенції передбачають, що суд має бути безстороннім. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, пункт 26, рішення у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року, пункт 53).

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи судом.

У своєму рішенні у справі Пономарьов проти України суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 310/12817/13 процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Також, відповідно до позиції Верховного Суду, яка зазначена у постанові від 12 серпня 2022 року в справі № 686/32906/19, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21).

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи, що передбачено п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, тому учасникам судового розгляду слід належним чином виконувати усі свої процесуальні обов`язки для забезпечення реалізації вказаного принципу.

З урахуванням викладеного, матеріали справи у їх сукупності вказують на штучне і навмисне затягування розгляду справи, з використанням як приводу запроваджений воєнний стан в Україні, беручи до уваги, що в період з 24 лютого 2022 року по 18 жовтня 2022 року на території Полтавської області не проводяться активні бойові дії, які б заважали позивачу чи його представнику дістатися до Октябрського районного суду м. Полтави для участі в судовому засіданні, або шляхом подачі письмової заяви (в електронному вигляді) про слухання справи за його відсутності, враховуючи, що дана цивільна справа не є складною та знаходиться в провадженні суду протягом тривалого часу, а саме з червня 2021 року, а її розгляд можливий за відсутності сторін, або шляхом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції чи за допомогою власних мобільних заходів, а тому суд вбачає в таких діях позивача порушення та зловживання своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 44 ЦПК України з метою затягнути розгляд даної цивільної справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, беручи до уваги, що позивач, його представник, які про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, повторно не з`явились в судове засідання, також позивачем не надано заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд вважає залишити позовну заяву без розгляду через повторну неявку позивача, роз`яснивши позивачу відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Міністерство юстиції України, про визнання дій незаконними та договору недійсним, -залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. В. Андрієнко