Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2332/22
номер провадження 2/695/1013/22

27 жовтня 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.
за участю секретаря с/з Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Позов обґрунтовано тим, що 30.03.2016р. позивач шляхом підписання анкети-заяви про приєднання відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» ПАТ «Банк Михайлівський» уклала кредитний договір, за яким отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаний договір за своєю формою є договором приєднання, а тому не міг бути нотаріально посвідченим і відповідно стягнення заборгованості за ним не може провадитися у безспірному порядку.
Крім того, позивач наполягає, що відповідач звертаючись до нотаріуса не надав жодних доказів про те, що він є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «ФК «ФАГОР», а останнє є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Плеяда», а те в свою чергу є правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський». Сума заборгованості, що вказана в постанові про відкриття виконавчого провадження та у виконавчому написі нотаріуса є необґрунтованою та нічим не підтвердженою, що не відповідає вимогам безспірності такої заборгованості. Крім того вона не отримувала жодних повідомлень ні про перехід права вимоги за вказаним кредитним зобов`язанням до іншого стягувача ні відповідних вимог про усунення порушення стосовно зобов`язання.
Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений із численним порушенням законодавства, тому є таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з тим, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не врахував того, що відповідачем не направлено позивачу повідомлення про відступлення права вимоги за даним кредитним договором та вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором та не перевірено, чи існувала заборгованість взагалі; відсутні докази безспірності розміру суми заборгованості, а сам виконавчий напис вчинено не на нотаріально посвідченому договір, що дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст.,ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат».
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач належним чином повідомлений про час, місце та суть позовних вимог, що стверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення, що міститься в матеріалах справи, відзив до суду чи заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав.
Треті особи по справі жодних заперечень щодо суті спору чи розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надали, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог були належним чином повідомлені, а тому мали у повному обсязі можливість реалізувати свої процесуальні права надані Законом на заперечення для спростування аргументів позовної заяви.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.
Судом встановлено, що 30.03.2016 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений кредитний договір №200491505.
20.08.2022 року приватним нотаріусом виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69696034 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Однією із ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.
Отже, вирішуючи вказаний спір, керуючись нормами чинного законодавства та правовими висновками Верховного Суду, суд має врахувати наявність саме безспірної заборгованості, дотримання нотаріусом процедури вчинення нотаріальної дії та обов`язкової умови вчинення виконавчого напису нотаріально посвідчений договір.
Згідно із ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ні нотаріусом, ні відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути належним та достатнім доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Також не надано документів, які б підтверджували факт повідомлення позивача про наявність заборгованості перед вчиненням виконавчого напису та нотаріально посвідченого кредитного договору.
Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень та її отримання боржником).
Також суду не надано і нотаріально посвідченого кредитного договору, при цьому суд враховує, що вказаний договір є договором приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України, а тому не підлягає нотаріальному посвідченню.
Враховуючи наведене, зважаючи на те, що відповідачем не надано жодного доказу, що спростовує доводи позивача, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства та має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до положення ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Оскільки позивач, керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявив тільки попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача, в зв`язку із розглядом справи та подав відповідне клопотання про подання доказів розміру понесених судових витрат після ухвалення рішення, то питання відшкодування витрат на правову допомогу буде вирішене на підставі ст. 270 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .
Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992.40 грн..
Згідно з ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, тому заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 21.08.2022 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.
Керуючись ст.,ст. 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Середа