Номер провадження 2/243/1222/2022
Номер справи 243/1898/22
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

20 липня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сильченко Олександра В`ячеславовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за участі третьої особи: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Сильченко О.С., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги, серія АН №1022137 від 15 лютого 2022 року, звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в інтересах позивача ОСОБА_2 з позовом до ТОВ «Споживчий центр», за участі третьої особи: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В., про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з мобільного додатку «Дія» позивач дізналася про Постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, зі змісту якої дізналася, що стосовно неї відкрито виконавче провадження про стягнення з грошових коштів в сумі 13010,00 грн. на користь ТОВ «Споживчий центр» за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. № 27851 від 20 грудня 2021 року. Вважає, що вищезазначений зазначений напис виконаний безпідставно та незаконно, оскільки Договір зазначений у виконавчому написі нотаріально не посвідчувався, тому підстави для стягнення з неї грошових коштів відсутні, як відсутні і підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису. Заборгованість не є безспірною, тому виконавчий напис вчинено з грубим порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріусом не було враховано та не перевірено факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушено приписи Закону України «Про нотаріат».

Посилаючись на наведені обставини та положення Закону України «Про нотаріат», позивач просив визнати виконавчий напис № 27851 від 20 грудня 2021 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, ТОВ «Споживчий центр» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати пояснення щодо вимог позивача.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Сазонова О.М., повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати пояснення щодо вимог позивача.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 20 грудня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» вчинений Виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 27851, про стягнення з ОСОБА_2 , яка є боржником за Кредитним договором № 03.01.2020-010000604 від 03 січня 2020 року, укладеним з ТОВ «Споживчий центр», строк платежу за яким настав 18 січня 2020 року.

Згідно з Виконавчим написом, заборгованість за Кредитним договором № 03.01.2020-010000604 від 03 січня 2020 року стягується за період з 18 січня 2020 року по 01 грудня 2021 року. Сума заборгованості складає 13010,00 грн., яка складається з:

7000,00 грн. - прострочений основний борг;

1960,00 грн. прострочені проценти;

3500,00 грн. пеня;

550,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

У виконавчому написі зазначено, що він вчинений на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Спірним в цій справі є те, чи мав правові підстави приватний нотаріус вчиняти виконавчий напис № 27851 від 20 грудня 2021 року на підставі документів, поданих ТОВ «Споживчий центр».

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ст. 39 Закону «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий перелік документів затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі Перелік).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 Перелік доповнено розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 набрала чинності 10 грудня 2014 року.

Таким чином, з 10 грудня 2014 року нотаріуси мали право вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».)

Колегія суддів апеляційного суду в цій справі прийшла до висновку про те, що позивачами доведено факт застосування до них оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 р. у справі № 826/20084/14.

В розумінні ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на 22 лютого 2017 року), постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14 набрала законної сили в день проголошення, тобто 22 лютого 2017 року.

З огляду на викладене, пункт 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку втратив чинність з 22 лютого 2017 року, а тому з цієї дати нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, на підставі кредитних договорів та виписок з рахунку боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно підпунктів 1.1.-1.3 п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють безспірну заборгованість на підставі документів, затверджених Переліком, зазначений перелік документів є вичерпним, та у разі надання стягувачем документів не передбачених Переліком, нотаріус відмовляє у вчинені виконавчого напису, стягнення такої заборгованості повинно здійснюватися виключно на підставі рішення суду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між Товариством та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідачем не доведено, що оскаржуваний напис був вчинений у відповідності до вимог закону або на підставі інших документів передбачених Переліком.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно дост.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з досліджених судом під час розгляду справи договору на професійну правничу допомогу без номера від 14 лютого 2022 року, укладеного між адвокатом Сильченко О.С. та Кобюк Т.М. клієнт уповноважує адвоката скласти позовну заяву та бути представником клієнта при розгляді даної справи.

Повноваження адвоката Сильченко О.С. підтверджено ордером на надання правничої допомоги, серія АН №1022137 від 15 лютого 2022.

Позивачкою надано до суду попередній розрахунок вартості робіт адвоката на суму 8000 грн..

Слід зазначити, що у постанові ВП ВС №904/4507/18 від 15 жовтня 2019 року Велика Палата ВС зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат ЄСПЛ керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат, що відображено також у справі «Пакдемірлі проти Туреччини».

Суд зазначає, що позивачем підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатами робіт, зазначених в розрахунку часу та вартості робіт; який підтверджується кількістю та обсягом підготованих заяв по суті, запитів та з процесуальних питань, змістом цих документів, які містять аналіз обставин справи та чинного законодавства; з ціною позову та значенням для позивача справи щодо захисту його цивільних прав.

Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судом задоволено позов ОСОБА_2 , а отже пропорційно до розміру задоволених вимог, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 8000 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сильченко Олександра В`ячеславовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за участі третьої особи: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис № 27851, вчинений 20 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості у розмірі 13010,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133А, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133А, на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу 20 липня 2022 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В. Агеєва