ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 389/2296/21

провадження № 22-ц/4809/839/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Урсаленко Олександр Миколайович,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області,

третя особа - Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Урсаленко Олександр Миколайович, на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2022 року у складі головуючого судді Українського В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

16.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, третя особа Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просив скасувати наказ Головного Управління Держземагенства в Кіровоградській області №11-2034/14-15-СГ від 23.04.2015 в частині площі земельної ділянки, яка у подальшому відводиться ОСОБА_1 як учаснику бойових дій з 1 гектара на 2 гектара у приватну власність. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18.09.2015№11-2969/21-15-СГ у частині площі земельної ділянки, яка передається позивачу як учаснику бойових дій з 1 гектара на 2 гектари у приватну власність. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48977938 від 03.12.2015, скасувати свідоцтво про право власності на вищевказану земельну ділянку бланка серії НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що він є учасником бойових дій та згідно закону має право на отримання земельної ділянки у приватну власність. Задля цього він звернувся до Дмитрівської сільської ради із відповідною заявою про надання земельної ділянки у приватну власність. Дмитрівська сільська рада направила до управління Держземагенства листа про виділення земельної ділянки площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства з земель резерву Дмитрівської сільської ради у відповідності до чинного законодавства.

З незрозумілих причин Головне управління Держземагенства в Кіровоградській області надало дозвіл на розроблення проекту землеустрою на 1 гектар, згодом затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність. Позивачу стало відомо про те, що деяким учасникам АТО, не зважаючи на надані земельні ділянки площею 1,00 га, судом приймалися рішення про внесення змін до наказів та збільшено площі земельних ділянок, які передано у приватну власність до 2 га. Своєчасно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з заявою щодо внесення змін до наказів не мав можливості внаслідок перебування у тяжкому психологічному стані після поранення та полону і перебування на військовій службі. Вважає, що зазначеними наказами порушено його право, оскільки він не зміг в повній мірі використати своє право на приватизацію землі.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щопозивачем не доведено порушення його прав та інтересів відповідачем.

Суд зазначив, що позивачем не наведено жодної з підстав, за яких він просить визнати незаконними та скасувати накази відповідача. Позивач скористався своїм правом на безкоштовну приватизацію землі для ведення особистого селянського господарства, оформив право власності на земельну ділянку в тому розмірі, який йому надано відповідно до наказу, а саме в розмірі 1 гектара, тобто виразив свою згоду на отримання у власність земельної ділянки саме такого розміру. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах зазначених законом норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Законодавством передбачена можливість надання у приватну власність безкоштовно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства до 2 га, тобто вказана норма передбачає максимальний, а не обов`язковий розмір ділянки, який особа може безоплатно набути у власність для ведення ОСГ.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Урсаленко О.М. подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області №11-2034/14-15-СГ від 23.04.2015 в частині площі земельної ділянки, яка у подальшому відводиться ОСОБА_1 як учаснику бойових дій з 1 гектара на 2 гектара у приватну власність, скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області від 18.09.2015 №11- 2969/21-15-СГ у частині площі земельної ділянки, яка у передається ОСОБА_1 як учаснику бойових дій з 1 гектара на 2 гектара у приватну власність, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 48977938 від 03.12.2015, та скасувати свідоцтво про право власності на про право власності на вищевказану земельну ділянку бланка серії НОМЕР_1 .

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що позивач є учасником бойових дій, згідно закону має право на отримання земельної ділянки площею 2 гектари. Позивач звернувся до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з заявою про надання мені земельної ділянки у приватну власність. Дмитрівська сільська рада направила до Управління Держземагенства листа про виділення мені земельної ділянки площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства з земель резерву Дмитрівської сільської ради у відповідності до чинного законодавства. Проте Головне управління Деожземагенства у Кіровоградській області своїм наказом №11-2034/14-15-СГ від 23.04.2015 надало дозвіл на розроблення проекту землеустрою всупереч вимог ч. 7 ст. 118, ч.1 ст. 121 Земельного Кодексу України, положень наказу №328 на 1 гектар. 18 вересня 2015 року було затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Дмитрівська сільська рада подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, та не заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Головне управління Держгеокадасту свого представника в судове засідання не направило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялось відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Урсаленка О.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.4).

04.02.2015 ОСОБА_1 звернувся до голови Дмитрівської сільської ради із заявою про порушення клопотання перед Держземагенством про надання йому земельної ділянки в розмірі до 2 гектар для ведення особистого селянського господарства як військовослужбовцю учаснику АТО. Надав довідку перебування на військовій службі та залучення до участі в антитерористичній операцій на території Донецької та Луганських областей (а.с.57).

04.02.2015 Дмитрівська сільська рада направила начальнику Управління Держземагенства у Знам`янському районі лист про порушення клопотання перед управлінням щодо виділення земельної ділянки військовослужбовцю жителю села Дмитрівка ОСОБА_1 загальною площею до 2 га, в тому числі 2 га ріллі для ведення особистого селянського господарства з земель резерву Дмитрівської сільської ради у відповідності до чинного законодавства (а.с.61).

Наказом Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 23.04.2015 №11-2034/14-15-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, орієнтований розмір земельної ділянки 1,000 га, у тому числі рілля 1,000 га (а.с.8).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18.09.2015 11-2969/21-15-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1,000 га - ріллі ( кадастровий номер :02:002:5063) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту) (а.с. 9).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48978984 від 03.12.2015, земельна ділянка кадастровий номер :02:002:5063 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 виданого 03.12.2015 реєстраційною службою Знам`янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:002:5063, для веденя особистого селянського господарства, розміром 1 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (а.с.11).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна їх передача із земель державної і комунальної власності.

Законодавством України передбачено систему пільг для учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, зокрема, це стосується і надання земельних ділянок.

Відповідно до статті 12 (пункт 14) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 ЗК України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичній операції (посвідчення, довідка, наказ тощо).

Згідно ст. 121 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин), громадянин України може отримати з державної і комунальної власності в приватну безкоштовно: ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара); ділянку для ведення особистого селянського господарства (до 2 га); ділянку для ведення фермерського господарства (в розмірі земельної частки (паю) визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство); ділянку для ведення садівництва (до 0,12 га); ділянку для індивідуального дачного будівництва (до 0,10 га) і ділянку для будівництва індивідуальних гаражів (не більше 0,01 га).

Відповідно до Земельного кодексу України , зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом Держземагентства України, а у разі розташування земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій планується розташування об`єкта будівництва, із структурними підрозділами районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури.

Після погодження проекту землеустрою громадянину необхідно звернутися до державного кадастрового реєстратора за місцем розташування земельної ділянки із заявою про проведення державної реєстрації земельної ділянки та надання витягу про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Процедуру державної реєстрації земельної ділянки встановлено пунктами 107-115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з статтями 125, 126 Кодексу право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що діяльність міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, в тому числі і відповідача, ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, безперервності, законності, забезпечення єдності державної політики, відкритості та прозорості, відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ч.ч. 1 - 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах зазначених законом норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Законодавством передбачена можливість надання у приватну власність безкоштовно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства до 2 га, тобто вказана норма передбачає максимальний, а не обов`язковий розмір ділянки, який особа може безоплатно набути у власність для ведення ОСГ.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, скористався своїм правом на безкоштовну приватизацію землі на один із видів цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту, в межах розміру наявних вільних земель позивачу передано у власність земельну ділянку розміром 1 га відповідно до підготовленої і погодженої ним технічної документації - проекту землеустрою.

Доказів недійсності вказаної документації із землеустрою матеріали справи не містять.

Отримання земельної ділянки в межах законодавчо визначеного розміру не є порушенням принципу рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності перед законом, встановленого ст. 24 Конституції України, оскільки в даному разі принцип рівності забезпечується правом усіх громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Розмір же земельної ділянки, що надається може визначатись власником. Висновок аналогічного характеру викладено Верховним Судом у постанові від 11.09.2019 в справі №379/656/16-а.

Законних підстав для скасування свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За нормою частини 1 статті 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право: продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Відповідно до частини 1 статті 347 Цивільного кодексу України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Добровільна відмова власника від права на земельну ділянку є однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку, визначених статтею 140 Земельного кодексу України.

Порядок добровільної відмови від права власності на земельні ділянки встановлений ЗК України, зокрема статтею 142 Кодексу.

Згідно із цією статтею припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Урсаленко Олександр Миколайович, залишити без задоволення.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко