Справа № 950/434/22
Номер провадження 2/950/265/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

18 жовтня 2022 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Стеценка В.М., відповідачки ОСОБА_2 , представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради Телевної Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради, Лебединський міськрайонний відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07.08.2012 було розірвано їх шлюб, а також вирішено питання про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 25.09.2021 між відповідачкою та донькою виник конфлікт, під час якого остання втекла від матері до нього і з того часу дитина проживає з ним разом, перебуває на його повному утриманні. Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області № 323 від 27.10.2021 визначено місце проживання доньки разом з ним. Оскільки з 25.09.2021 дитина перестала проживати з матір`ю і тим самим змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх отримує, ОСОБА_1 просить припинити з 25.09.2021 стягнення з нього аліментів, які здійснюються на підставі вищевказаного рішення суду на користь відповідачки на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 . Також просить стягнути з відповідачки на його користь усі понесені судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, виходячи з мотивів, наведених в позовній заяві.

Відповідачка у судовому засіданні визнала той факт, що з 25.09.2021 донька проживає разом з батьком. Своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог не надала.

Представниця служби у справах дітей вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник Лебединського міськрайонного відділу ДВС у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до суду не з`явився з невідомих причин.

Заслухавши позивача, його представника, відповідачку, представника служби у справах дітей, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 07.08.2012 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідачки на утримання доньки аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

Після розлучення своє прізвище відповідачка змінила на « ОСОБА_6 ».

Позивач просить припинити стягнення аліментів за вказаним рішенням суду, оскільки з 25.09.2021 донька проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні.

Суд повністю погоджується з вимогами ОСОБА_1 та при ухваленні рішення зважає на таке.

12.10.2021 позивач звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради із заявою про визначення місця проживання його доньки ОСОБА_3 разом з ним, на підставі чого 21.10.2021 службою було надано висновок (а.с. 11-12) про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області № 323 від 27.10.2021 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до довідки депутата Лебединської міської ради (а.с. 17) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично з 25.09.2021 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

За змістом довідки керівника Лебединського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 6 Лебединської міської ради Сумської області (а.с. 19) ОСОБА_7 з 25.09.2021 стала проживати з батьком.

Таким чином, судом встановлено, що з 25.09.2021 дитина мешкає разом з батьком, який приймає активну участь у її вихованні та утриманні. Окрім цього, на даний час у встановленому законом порядку вирішено питання про визначення місця проживання дитини разом з позивачем - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст. 76-78, ст. 81ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд знаходить обґрунтованими та погоджується з доводами ОСОБА_1 оскільки такі його доводи об`єктивно стверджуються наявними доказами у справі, дослідженими в ході судового розгляду.

Разом з цим відповідачка не надала суду жодних доказів на спростування фактів, наведених стороною позивача.

Частиною другою статті 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Викладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах №343/860/17 від 21.11.2018 та №344/12158/16-ц від 01.08.2018.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що проживання малолітньої дитини з батьком і перебування на його утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів, і має тягнути за собою, як наслідок, звільнення позивача від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнутих відповідно до рішення суду, починаючи з 25.09.2021 року.

Тому вимоги ОСОБА_1 про припинення (з вказаної дати) стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд також вважає необхідним вирішити долю судових витрат, а саме стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 992,40 грн. згідно квитанцій (а.с. 26), а також кошти в розмірі 2500 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката (а.с. 20-21, 23), сплата яких підтверджується розрахунковою квитанцією (а.с. 24).

На підставі вище наведеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ст. ст. 7, 180, 181, 182, 184, 197 СК України,Законом України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 р., ст. ст. 2-5, 76-81, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Починаючи з 25.09.2021 року припинити стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн., які стягуються на підставі рішення Лебединського районного суду Сумської області від 07.08.2012 кожного місяця, починаючи з 10.07.2012 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти в розмірі 992,40 грн. на відшкодування судового збору та кошти в розмірі 2500 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.10.2022.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО