КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 127/29898/21

20.09.22 Провадження № 2/133/841/22

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі

головуючої судді Пєтухової Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Гаврилюк О.Г.,

представника відповідача Мельника І.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про розірвання трудового договору,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про розірвання трудового договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 21.03.2019 уклав з товариством з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" трудовий договір № Б/н ,та згідно наказу № 54-ОС від 21.03.2019 був прийнятий на роботу з 22.03.2019 до департаменту продажу запасних частин, Вінницьке представництво ТОВ «Амако Україна». У відповідності до цього, позивач працював менеджером в Вінницькому представництві Товариства з обмеженою відповідальністю "Амако Україна" (м. Вінниця, вул. Батозька, з 22.03.2019 по 02.10.2020). 29.09.2020, попередньо узгодивши по телефону з Компанією, відповідно до наданих зразків, ОСОБА_2 написав на ім`я ОСОБА_3 , генерального директора ТОВ «Амако Україна», дві заяви на звільнення, в яких просив звільнити його з 02.10.2020 за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку позивач просив відправити йому новою поштою за адресою м. Вінниця, відділення № 6. Заяву на звільнення ОСОБА_2 віддав старшому менеджеру ТОВ «Амако Україна», здав всі матеріали та документацію, які знаходилися у нього у зв`язку з виконанням роботи, і з 02.10.2020 уже на роботу не виходив.

Позивач вказує, що проходив час, однак ні трудової книжки, ні розрахункових йому не надходило. Відповідно, він телефонував в Компанію,йому обіцяли в найближчий час це здійснити. Через два тижні після звільнення почалися дзвінки до ОСОБА_2 з Компанії про те, що він допустив недостачу. На його думку це було дивно, оскільки в день звільнення позивач все здав і ніяких претензій йому не висловлювали, оскільки за договором він не є матеріально відповідальною особою. Тому ОСОБА_2 категорично заперечив такі претензії. Після цього 30.10.2020 до нього на квартиру в м. Вінниця приїхав керівник служби безпеки відповідача ОСОБА_4 , який вів розмову про недостачу. Вислухавши пояснення позивача, що об`єктивно не могло бути недостачі, і сказавши наостанок, що ми ще зустрінемося, поїхав. Проте, як зазначає ОСОБА_2 , ОСОБА_4 поїхав до матері ОСОБА_5 (с. Сокілець, Козятинського району), де зустрівшись з нею, почав психологічно на неї тиснути, погрожуючи, що звернеться в поліцію і його - позивача посадять, якщо не погасять недостачу. 11.11.2020 біля 12 годин дня до позивача в квартиру в м. Вінниці подзвонили. Відчинивши двері, позивач побачив перед порогом двох молодих хлопців спортивної статури, в масках, які вимагали у нього гроші на погашення недостачі та погрожували - якщо він не сплатить цих грошей, то вони знають, де живе його мати, знають, де дружина, дитина, і з ними може статися нещасні випадки. 19.11.2020 року о 15:00 год. біля двору будинку, в якому жив ОСОБА_2 , на нього, коли він йшов з дружиною та двохрічним сином, напали двоє невідомих в масках та почали бити. Лише заступництво прохожих призвело до того, що невідомі полишили його та втекли. Про ці випадки позивач повідомив поліцію.

Відповідно до довідки Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 11.12.2020 «Про результати розгляду повідомлення ОСОБА_2 щодо неправомірних дій невідомих осіб», начальнику служби безпеки ТОВ «Амако Україна», громадянину ОСОБА_4 здійснено телефонний дзвінок, який в телефонній розмові повідомив про те, що по громадянину ОСОБА_2 ТОВ «Амако Україна», проводить службову перевірку з приводу привласнення за період його роботи терміном півтора роки грошових коштів в сумі 780000 гривень. Також ОСОБА_4 повідомив, що станом на. 04.12.2020 ОСОБА_2 , рахується менеджером в ТОВ «Амако Україна» Вінницького відділення, що по вул. Батозька, 1, в м. Вінниці, тому трудову книжку йому не вислано.

Також представником ОСОБА_2 , на адресу відповідача, було подано адвокатський запит від 17.12.2020, згідно якого, листом від 28.12.2020 № 1635 генеральний директор відповідача повідомив, що ТОВ «Амако Україна» не може надати інформацію про розмір грошових коштів, які належить виплатити ОСОБА_2 у зв`язку із звільненням та довідку про причини не видачі ОСОБА_2 трудової книжки та розрахункових, так як на даний час трудовий договір з громадянином ОСОБА_2 не припинений з підстав, передбачених Кодексом законів про працю України. З приводу таких обставин позивач звернувся 03.02.2021 з скаргою до Державної служби України з питань праці. З приводу таких обставин позивач звернувся 03.02.2021 зі скаргою до ДСУкраїни з питань праці. У відповідь Головне управління Держпраці у Київській області листом від 13.04.2021 повідомило, що за результатами інспекційного відвідування від 30.03.2021 (акт № 797), відповідно наданих керівництвом ТОВ «Амако Україна» документів, пояснення керівника, встановлено, що позивач прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» на посаду торговельного представника в департамент продажу запасних частин Вінницького представництва з 22.03.2019, згідно наказу від 21.03.2019 № 54-ОС. У вересні 2020 року ОСОБА_2 проінформовано свого безпосереднього керівника та департамент управління персоналом про своє бажання звільнитися. В зв`язку з цим, департаментом управління персоналом були навіть попередньо підготовлені документи на звільнення. Але в зв`язку з тим, що позивачем не надано заяви на звільнення, наказ про звільнення керівництвом не підписано. З жовтня 2020 року позивач не з`являвся на роботі, ніякої інформації, чи документів щодо відсутності на роботі не надавав. Всі звернення до нього з пропозицією з`явитись для вирішення питання про звільнення залишились без відповіді. Факт відсутності на робочому місці фіксується актами про відсутність та відображається в табелях робочого часу, як «неявка з невідомих причин». З огляду на вищевикладене, позивач по теперішній час перебуваєте у трудових відносинах з ТОВ «Амако Україна».

Таким чином, як вказано у позові, позивач дізнався, що наказ про його звільнення не виданий.

Тоді 23.07.2021 ОСОБА_2 подав поштою генеральному директору ТОВ «Амако Україна» наступну заяву: «Прошу звільнити мене за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, з 02.10.2020. Прошу надіслати мені мою трудову книжку, копію наказу про звільнення та виплатити розрахункові (компенсацію за невикористану відпуску за 31 день). Також у цій заяві позивач обгрунтовув дату звільнення тим, що вже раніше він подавав роботодавцю заяву про звільнення за угодою сторін з 02.10.2020, однак за відсутності відповідного реагування, він подає заяву про звільнення вдруге.

Не дивлячись на направлення такої заяви, відповіді від відповідача не надходило, тоді адвокат захисника мав телефону розмову з юристом Компанії, який пояснив, що не може задовільнити заяву ОСОБА_2 , оскільки не відомо, чи справді подані зави підписані позивачем. Тоді ж було домовлено, що ОСОБА_2 складе заяву, нотаріально завірить, щоб не було ніяких сумнівів. 02.09.2021 позивач повторно, поштою, подав генеральному директору ТОВ «Амако Україна» уже нотаріально завірену заяву від 31.08.2021. Заява від 31.08.2021 отримана відповідачем 07.09.2021, проте відповіді на вказану заяву надано не було. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, позивач підсумовує, що є очевидним факт, що він з 02.10.2020 не працює, і трудові відносини припинені, а тому просить задовольнити його вимоги.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи відзив, зазначає, що вимоги позивача та обставини, на які він посилається, обґрунтовуючи свої вимоги про розірвання трудового договору, є такими, що не відповідають дійсності, є недоведеними, необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами.

Відповідач вказує, що так, дійсно, ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» на посаду представник торговельний, в департамент продажу запасних частин з 22.03.2019 згідно наказу №54-ОС від 21.03.2019. В п. 1.1. трудового договору та в наказі було зазначено: посада - представник торговельний, в графі назва структурного підрозділу - 2.2 Департамент продажу запасних частин 6.16 Вінницьке представництво. У вересні 2020 року ОСОБА_2 усно проінформував свого безпосереднього керівника та департамент управління персоналом про своє бажання звільнитися за угодою сторін. В зв`язку з цим департаментом управління персоналом були навіть попередньо підготовлені документи на звільнення. Але в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 заяви на звільнення так і не подав, наказ про звільнення керівництвом підписаний не був. В свою чергу ОСОБА_2 з жовтня 2020 року перестав з`являтись на роботу. Більше ніякої інформації чи документів від нього не надходило (за винятком нижченаведеного). Всі звернення до нього з пропозицією з`явитись для вирішення питання про своє звільнення залишились без відповіді. Відповідач протягом 2021 року лише відповідав на запити та надавав інформацію та документи щодо проведення перевірок за скаргами позивача та відповідав на запити адвоката. Жодна перевірка не знайшла порушень в діях відповідача. Відповіді за скаргами позивача, приєднані ним до матеріалів справи, це підтверджують.

У вересні 2021 року на адресу відповідача надійшла заява від ОСОБА_2 з проханням звільнити його за угодою сторін. Заява була підписана позивачем, чий підпис був нотаріально засвідчений. На цей лист відповідачем була надана відповідь наступного змісту: « ТOB «Aмако Україна» отримало вашу заяву з проханням звільнити вас за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України. У зв 'язку з цим повідомляємо наступне. Звільнення за вищенаведених підстав допускається лише за згодою обох сторін. Крім того, роботодавець зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про звільнення під його особистий підпис та надати копію наказу. Таке ознайомлення передбачає особисту присутність працівника, що також дозволить з`ясувати всі необхідні питання щодо звільнення та, в разі досягнення згоди, провести Ваше звільнення в погоджений сторонами термін, про який в заяві не зазначено. Враховуючи вищенаведене, пропонуємо Вам знайти час, та з`явитись для вирішення всіх зазначених питань особисто (повідомивши про це завчасно) за адресою: АДРЕСА_1 , Департамент управління персоналом. Узгодити всі питання щодо Вашого візиту можна за телефоном: .» Дана відповідь була надіслана позивачу листом з описом вкладення № 01-16/09/21 від 16.09.2021 на адресу, зазначену в заяві (та зазначену в позовній заяві, як адреса позивача), але не отримана позивачем з невідомих причин та повернулась на адресу відповідача. Більше жодної інформації та документів від позивача на адресу відповідача не надходило.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності, зазначивши, що позов підтримують в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на доводи, що вказані у відзиві. Також представник відповідача вказав, що наразі у Товариства немає можливості звільнити ОСОБА_2 , оскільки заяви про звільнення за власним бажанням він не подавав, а звільнити за угодою сторін позивач наполягає саме з 02.10.2020, проте така дата не є погодженою (оскільки заяви про таке звільнення у вересні-жовтні 2020 не надходило роботодавцеві), і відомостей щодо причин невиходу позивача на роботу у Товариства немає (отже немає підстав звільнити з інших причин). Представник відповідача також відмовився від вимоги про зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на правничу допомогу та інших витрат.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов такого висновку і встановив такі обставини.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» зареєстровано за адресою Україна, 08322, Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, 2, керівник ОСОБА_3, види економічної діяльності - оптова та роздрібна торгівля, дані про відокремлені підрозділи юридичної особи відсутні.

21.03.2019 між ОСОБА_2 , далі як «Працівник», уклав з товариством з обмеженою відповідальністю "Амако Україна", далі як «Компанія», трудовий договір № Б/н, від 21.03.2019, с. Проліски, згідно якого :

п.1.1. - Працівник приймається в Компанію на посаду Представник торговельний у 6.16 Вінницьке представництво (зпч.), 2.2 Департамент продажу запасних частин. Робота за цим Договором є основним місцем роботи Працівника. Працівник приймається на роботу на повний робочий день та підтверджує, що не працює і не буде працювати на іншого роботодавця протягом терміну дії цього Договору.

п.1.3. - Працівник працюватиме в офісі Компанії, розташованому за адресою АДРЕСА_2 .

п.2.1. - Договір набирає чинності з 22.03.2019 та вважається безстроковим.

п.11.1 - Договір припиняє свою дію з підстав, визначених законодавством України та умовами цього Договору.

п.11.2. - Договір припиняється у наступних випадках: за угодою Сторін; з

ініціативи Роботодавця у випадках, передбачених законодавством країни; з ініціативи Працівника у випадках,передбачених законодавством України; з інших підстав, передбачених законодавством України.

Так, ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» на посаду торгівельного представника в департамент продажу запасних частин з 22.03.2019 згідно наказу № 54-ОС від 21.03.2022.

Відповідно до довідки від 09.12.2020 № 0, виданої ОСОБА_2 , у тому, що він працює в ТОВ «Амако Україна» з 22.03.2019, йогодохід за період з 01.08.2020 по 30.09.2020 склав 39 648,99 грн. та середньомісячна заробітня плата 19 842,50 грн. Затримок у виплаті заробітної плати не було.

Також в матеріалах справи міститься заява торгового представника відділу запчастин ОСОБА_2 , адресована генеральному директору ТОВ «Амако Україна» ОСОБА_3 з проханням звільнити його за угодою сторін з 02.10.2020, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, яка містить підпис позивача та дату від 29.09.2020. Однак на казаній заяві не має жодних відміток (реєстрації) про те, що вона дійсно була подана позивачем і відповідно отримана відповідачем, як вхідний документ, а саме - заява про звільнення.

Також в матеріалах справи, є заява ОСОБА_2 від 29.09.2020, адресована генеральному директору ТОВ «Амако Україна» ОСОБА_3 з проханням трудову книжку, яка зберігається у ТОВ «Амако Україна», відправити йому новою поштою, м. Вінниця, відділення № 6, контактний телефон НОМЕР_1 . Така заява також не має жодних відміток (реєстрації) про те, що вона дійсно була подана позивачем і відповідно отримана відповідачем, як вхідний документ,

Крім того, в матеріалах справи міститься заява з відміткою «ЗРАЗОК», в якій зазначено зразок написання заяви на звільнення. Така заява не містить жодного підпису, штампу чи печатки.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 , поданої начальнику Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, зареєстрованій 12.11.2020 за № 24667, позивач звернувся до поліції з вимогою про відкриття кримінального провадження за фактом вимагання в нього грошових коштів з погрозою насильства вказуючи на наступні обставини: 30.10.2020 до нього на квартиру в м. Вінниця, приїхав керівник служби безпеки відповідача ОСОБА_4 , який вів розмову про недостачу. Вислухавши пояснення позивача, що об`єктивно не могло бути недостачі, поїхав. Проте, як зазначає ОСОБА_2 , ОСОБА_4 поїхав до матері ОСОБА_5 (с. Сокілець, Козятинського району), де зустрівшись з нею, почав психологічно на неї тиснути, погрожуючи, що звернеться в поліцію і його посадять, якщо не погасять недостачу. 11.11.2020 року біля 12 годин дня до позивача в квартиру в м. Вінниці подзвонили. Відчинивши двері, позивач побачив перед порогом двох молодих хлопців спортивної статури, в масках, які вимагали у нього гроші в сумі 800 тис. грн. на погашення недостачі та погрожували - якщо він не сплатить цих грошей, то вони знають, де живе його мати, знають, де дружина, дитина, і з ними може статися нещасні випадки.

В матеріалах справи міститься довідка від 11.12.2020 старшого інспектора відділу моніторингу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції Ольги Лелях «Про результати розгляду повідомлення ОСОБА_2 щодо неправомірних дій невідомих осіб», з якої вбачається, що 12.11.2020 до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, через канцелярію, надійшли матеріали звернення гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_3 , про те, що невідомі особи погрожують останньому. Вказане звернення належним чином зареєстровано до ІТС ІПНГГУ Вінницького ВП ГУНП за № 24667 від 12.11.2020 (Вх. Б-3137 від 12.11.2020). В ході проведення перевірки по вказаним матеріалам, здійснено телефонний дзвінок за № НОМЕР_2 до гр. ОСОБА_2 , для повідомлення останньому про те, що йому потрібно прибути до Вінницького ВП для надання відповідних показів з приводу його звернення, на що гр. ОСОБА_2 , в ході телефонної розмови повідомив про те, що на даний час він хворіє на «COVID-19», тому з`явитися до Вінницького ВП зможе лише після повного одужання. В подальшому, через два тижні, повторно здійснено телефонний дзвінок до гр. ОСОБА_2 , однак у останнього мобільний телефон був вимкнутий, після чого в ході проведення перевірки по матеріалам, здійснено виїзд за адресою проживання гр. ОСОБА_2 , а саме АДРЕСА_3 , для відібрання відповідних пояснень з приводу його звернення, однак вхідні двері квартири АДРЕСА_4 ніхто не відчинив, після чого здійснено усне опитування сусідів останнього, які в категоричній формі відмовились надавати свої анкетні дані, однак повідомили, що тривалий проміжок часу в квартирі АДРЕСА_4 ніхто не з.'являвся. Також, в ході проведення перевірки, здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_2 , а саме в ТОВ «Амако Україна», де встановлено номер мобільного телефону НОМЕР_3 , який належить начальнику служби безпеки ТОВ «Амако Україна», гр. ОСОБА_4 , після чого здійснено телефонний дзвінок останньому, який в телефонній розмові повідомив про те, що проживає в м. Києві, тому письмових пояснень на даний час надати не може, проте усно повідомив, що гр. ОСОБА_2 дійсно працює в ТОВ «Амако Україна», та на даний час його місце перебування йому також не відоме, однак по гр. ОСОБА_2 , ТОВ «Амако Україна», проводить службову перевірку з приводу привласнення за період його роботи терміном півтора роки, грошових коштів в сумі 780000 гривень. Також в телефонній розмові гр. ОСОБА_4 повідомив, що дійсно приїздив до матері позивача ОСОБА_5 , жительки с. Сокілець, Козятинського району, Вінницької області, лише для того, щоб дізнатися про місце перебування ОСОБА_2 , і ніяких протиправних дій не вчиняв. Також гр. ОСОБА_4 повідомив, що станом на 04.12.2020 ОСОБА_2 рахується менеджером в ТОВ «Амако Україна» Вінницького відділення , що розташоване по вул. Батозька, 1, м. Вінниця, тому трудову книжку йому не вислано.

Також в матеріалах справи міститься лист-відповідь ТОВ «Амако Україна» від 28.12.2020 за вихідним № 1635, завірений печаткою ТОВ «Амако Україна» та підписом генерального директора ОСОБА_3., адресований адвокату Якименку О.О. на його адвокатський запит від 17.12.2020 №12/Я, щодо надання документів у зв`язку з наданням правової допомоги гр. ОСОБА_2 . Даним листом ТОВ «Амако Україна» повідомляє, що не може надати інформацію про розмір грошових коштів, які належить виплатити ОСОБА_2 , у зв`язку із звільненням та довідку про причини не видачі ОСОБА_2 трудової книжки та розрахункових, так як на даний час трудовий договір з громадянином ОСОБА_2 не припинений з підстав передбачених КЗпП України.

В матеріалах справи міститься скарга ОСОБА_2 , адресована голові державної служби України з питань праці від 03.02.2021, в якій ОСОБА_6 просить провести перевірку діяльності ТОВ «Амако Україна», щодо дотримання прав працівника на звільнення, в даному випадку саме ОСОБА_2 , отримання трудової книги та сум, які належить виплатити у зв`язку з звільненням. В обґрунтування даної скарги ОСОБА_2 вказував, що в порушення фактичних обставин, а саме, що він з 02.10.2020 не працює в ТОВ «Амако Україна», проте останній вважає, що працюю, трудову книжку не повертають, розрахунок не проводять, що є прямим порушенням прав працівника.

На вищевказану скаргу ОСОБА_2 , Головне управління держпраці у Київській області, Управління з питань праці надало відповідь від 13.04.2021 № 4.3/4-5-847-2795 «Щодо додержання вимог законодавства про працю ТОВ «Амако Україна». За результатами інспекційного відвідування від 30.03.2021 (акт № 797), відповідно до наданих керівником ТОВ «Амако Україна» документів, пояснення керівника, встановлено, що ОСОБА_2 прийнятий на роботу до ТОВ «Амако Україна», на посаду торговельного представника, в департамент продажу запасних частин, Вінницького представництва з 22.03.2019 згідно наказу від 21.03.2019 № 54-ОС. У вересні 2020 ОСОБА_2 , проінформовано свого безпосереднього керівника та департамент управління персоналом про своє бажання звільнитися. В зв`язку з цим, департаментом управління персоналом були навіть попередньо підготовлені документи на звільнення. Але, в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 заяви на звільнення подано не було, наказ про звільнення керівництвом підписано не було. З жовтня 2020 ОСОБА_2 на роботу не з`являвся. Ніякої інформації чи документів, щодо відсутності на роботі від останнього не надходило. Всі звернення до ОСОБА_2 з пропозицією з`явитися для вирішення питання про звільнення, залишилися без відповіді. Факт відсутності на робочому місці фіксується актами про відсутність на роботі та відображається в табелях робочого часу, як неявка з невідомих причин. З огляду на вищевикладене, ОСОБА_2 по теперішній час перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Амако Україна».

В матеріалах справи міститься також заява ОСОБА_2 від 23.07.2021, подана поштою генеральному директору ТОВ «Амако Україна» наступного змісту: «Прошу звільнити мене за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, з 02.10.2020. Прошу надіслати мені мою трудову книжку, копію наказу про звільнення та виплатити розрахункові (компенсацію за невикористану відпуску за 31 день).

02.09.2021 позивач поштою подав генеральному директору ТОВ «Амако Україна» уже нотаріально завірену заяву на звільнення від 31.08.2021, в якій просив звільнити його за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Копію наказу про звільнення та трудову книжку просив надіслати на адресу АДРЕСА_5 , адвокатська компанія «Якименко та Партнери» ( для ОСОБА_2.). Також просив виплатити йому розрахункові кошти, в тому числі за невикористану відпустку за 32 дні, на існуючу зарплатну картку АТ «Райффайзен Банк». Така заява не містить вказівки на дату, з якої позивач просить його звільнити, а містить пояснення щодо підстав її подання, за змістом яких підставою є заява від 29.09.2020, у якій він просив звільнити його за угодою сторін з 02.10.2020.

Заява від 31.08.2021 отримана відповідачем 07.09.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими вкладеннями та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Листом від 16.09.2021, вих. № 01-16/09/21 керівник департаменту управління персоналом ТОВ «Амако Україна» надав відповідь на заяву ОСОБА_2 від 31.08.2021 № 1381, повідомивши йому, що звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України допускається лише за згодою обох сторін. Крім того, роботодавець забов`язаний ознайомити працівника з наказом про звільнення під його особистий підпис та вручити копію наказу. Таке ознайомлення передбачає особисту присутність, що також дозволить з`ясувати всі необхідні питання щодо звільнення, та у разі досягнення згоди, провести звільнення в погоджений сторонами термін, про який в заяві не зазначено. Також, вищевказаним листом, ОСОБА_2 було запропоновано з`явитися для вирішення всіх зазначених питань особисто за адресою АДРЕСА_1 . Вищевказаний лист відповідь на заяву позивача від 31.08.2021 був направлений на адресу ОСОБА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим описом та чеком про відправлення, однак, з невідомих причин, так і не був отриманий позивачем, та повернувся на адресу ТОВ «Амако Україна».

19.09.2022 та 20.09.2022 на адресу Козятинського міськрайонного суду від представника позивача надійшли пояснення, в яких він просить вимоги позову задовольнити.

Дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст. 76 ЦПК визначено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України , достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 21 КЗпП України зазначається, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України , підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, абз. 1 п. 8 зазначає, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, про припинення трудового договору за п.1ст.36КЗпП (за згодою сторін), договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Тобто, трудові відносини за п. 1 ст. 36 КЗпП можна припинити у строк, про який домовляться сторони трудового договору. Тобто, звільнення за угодою сторін є правомірним, якщо, сторони домовляться саме про цю підставу звільнення, за угодою сторін, та погодять дату звільнення.

Законодавець зазначає, що звільнення з вищенаведених підстав допускається лише при взаємній згоді роботодавця та працівника, і обов`язковою умовою звільнення за згодою сторін є погодження дати звільнення, ознайомлення з наказом про звільнення під особистий підпис, отримання копії наказу.

Як вбачається з матеріалів справи та з позовних вимог, позивач просить суд розірвати з 02.10.2020 трудовий договір, укладений між ним та відповідачем 21.03.2019 . В обґрунтування такої своєї вимоги позивач посилається саме на заяву від 29.09.2020, та наводить як доказ таку заяву, та заяву від 31.08.2021, в якій просить звільнити його за угодою сторін, не визначаючи при цьому дату звільнення, а посилається на раніше написану заяву саме від 29.09.2020.

Позивач стверджує, що заяву від 29.09.2020 на звільнення віддав старшому менеджеру ТОВ «Амако Україна». Так, в матеріалах справи міститься заява від ОСОБА_2 , адресована генеральному директору ТОВ «Амако Україна», ОСОБА_3 , з вимогою звільнити його за угодою сторін з 02.10.2020, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, яка містить підпис та дату від 29.09.2020. Однак на такій заяві немає жодних відміток (реєстрації) про те, що вона дійсно була подана позивачем і відповідно отримана відповідачем, як вхідний документ, а саме - заява про звільнення. Таким чином, така заява не може бути належним доказом того, що нею позивач дійсно довів до відома роботодавцеві своє бажання бути звільненим за угодою сторін, і саме з 02.10.2020. Усі інші заяви позивача про звільнення мали відсилку саме до такої заяви, де датою звільнення вказано 02.10.2020. Проте позивачем не надано суду доказів того, що така заява фактично була отримана відповідачем і така дата була погоджена.

В позовній заяві ОСОБА_2 описує такі обставини справи, як погрози від ТОВ «Амако Україна», телефонні дзвінки з погрозами, виїзди до нього за його місцем проживання, побиття. На всі ці обставини, ОСОБА_2 реагував відповідними зверненнями до уповноважених органів, а саме, звертався з заявою до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, подав скаргу до державної служби України з питань праці. Відповідні заяви та скарги, а також відповіді на них, подані позивачем, містяться у матеріалах справи (про них зазначено вище). Однак вказані обставини, та вказані документи не можуть братися судом до уваги, оскільки не стосуються предмету доказування, і не є належними доказами по справі.

Також, як вбачається з матеріалав справи, відповідачем в листі від 16.09.2021, вих. № 01-16/09/21 було запропоновано позивачу з`явитися в ТОВ "Амако Україна" для з`ясування всіх необхідних питань щодо звільнення, та у разі досягнення згоди, провести звільнення в погоджений сторонами термін, однак ніяких дій з боку позивача для врегулювання вказаного питання здійснено не було.

У письмових поясненнях, наданих представником позивача, було зазначено, що питання про звільнення ОСОБА_2 розглядалось за його ініціативою; у таких поясненнях представник також посилався на ст. 38 КЗпП.

Згідно частин 1,3 статті 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні; працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Проте, як це вбачається з матеріалів справи, позивачем не подавалась заява про звільнення за власним бажанням, і про таку обставину у позовній заяві зазначено не було. Також є безпідставним посилання на те, що невихід позивача на роботу з 02.10.2020 є погодженою умовою, оскільки доказів наявності такого погодження суду не надано. А тому доводи представника позивача у цій частині суд також до уваги не бере.

Звільнення за угодою сторін є правомірним, якщо, сторони домовляться саме про цю підставу звільнення, та погодили дату звільнення, у яку трудові відносини можна припинити. Однак вказані обставини, зокрема, - дата звільнення та її погодження, не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі обставини справи та додані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача необгрунтовані, факту порушення трудового законодавства не встановлено,а тому позов слід залишити без задоволення.

Оскільки суд дійшов вказаного вище висновку, на підставі ст. 141 ЦПК України суд не вбачає підстав стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями статтею 16 ЦК України, статтями 24, 36, 38, КЗпП України, статтями12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про розірвання трудового договору залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, вказаний строк обчислюється з моменту складення повного рішення суду.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 20.09.22